ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"04" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/393/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна юридична компанія «Аргумент» про видачу судового наказу (вх. № 415 від 25.03.2025 )

УСТАНОВИВ:

25.03.2025 до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) надійшла заява ТОВ «Західна юридична компанія «Аргумент» (далі - Заявник) про видачу судового наказу за вимогою до ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» (далі - Боржник) про стягнення заборгованості у розмірі 202 539,05 грн, що складається з основного боргу 199 489,32 грн та нарахованої пені 3 049,73 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що боржник не виконує свої зобов`язання з оплати послуг за договором від 01.11.2019 року № 112019/1 на юридичне обслуговування.

Розглянувши заяву ТОВ «Західна юридична компанія «Аргумент» та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 2 ст. 12 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч. 2 ст. 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

Повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України). У випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині або у випадку заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

За результатами аналізу наданих документів суд встановив, що заявником не надано належних доказів для підтвердження безспірності заявлених вимог.

Зокрема, на підтвердження вимоги заявник надав акт виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 28.02.2025, складений на підставі договору № 112019/1 про надання юридичних послуг у лютому 2025 року та відшкодування (компенсація) витрат на транспорт на загальну суму з ПДВ - 199 489,32 грн.

Судом установлено, що зазначений акт не підписаний сторонами.

Таким чином, заявником не надано належних доказів, які б підтверджували виникнення заборгованості, за якою заявлено вимогу.

За таких обставин, наявні правові питання щодо фактичного виникнення договірних зобов`язань між сторонами, які потребують з`ясування в межах позовного провадження, що виключає можливість розгляду справи в порядку наказного провадження.

Крім того, представник боржника 28.03.2025 направила через підсистему "Електронний суд" заперечення щодо видачі судового наказу, з яких убачається про наявність спору за заявленою вимогою, а отже не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Враховуючи викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з указаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ст. 151 ГПК України, у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 152-154, 234, 235 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Західна юридична компанія «Аргумент» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» про стягнення заборгованості у розмірі 202 539,05 грн.

Копію ухвали направити заявнику в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання в день складення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя С. НЕСТЕРЧУК