ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.04.2025 Справа № 917/688/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик»

про забезпечення позову у справі

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик», с.Петропавлівська Борщагівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спірітус Вишняки», с. Вишняки

про стягнення 547 147,77 грн

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спірітус Вишняки» про стягнення 547147,77 грн, з яких 384474,51 грн основного боргу за договором поставки зернових культур № 1811/2024 від 18.11.2024 року, 25688,44 грн пені, 7726,41 грн інфляційних втрат, 31667,02 грн 36 % річних, 20696,49 грн проценти річних за користування грошовими коштами, 76894,90 грн штрафу.

Разом з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик» подало заяву про забезпечення позову від 31.03.2025 (вхід. № 4420 від 02.04.2025).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. за номером справи 917/688/25.

В заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик» прохає накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах Товариства з обмеженою відповідальністю «Спірітус Вишняки» в межах суми позову.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що:

- відповідач ухиляється від виконання умов договору поставки зернових культур № 1811/2024 від 18.11.2024, не сплатив кошти за отриманий товар в сумі 384474,51 грн;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться судові рішення про стягнення з відповідача боргів перед іншими контрагентами: рішення Господарського суду Полтавської області від13.05.2024 у справі № 917/392/24 про стягнення 442893,72 грн, судовий наказ від 30.07.2024 у справі № 917/1238/24 про стягнення 90146,10 грн;

- наявність судових рішень свідчить про недобросовісність виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань;

- відповідач протягом трьох місяців безпідставно зберігає кошти, які мали бути сплачені позивачу; відповідач не відповів на претензію позивача. Така поведінка свідчить про намагання ухилитися від виконання грошових зобов`язань за договором;

-у відповідача є можливість безперешкодно розпорядитися грошовими коштами на рахунках, відчужити майно, що є у його власності, закрити банківські рахунки з метою унеможливлення стягнення коштів;

- зазначене утруднить виконання рішення суду у цій справі.

При розгляді заяви суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 136 ГПК України має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Підставою для застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення щодо ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 361/6799/14-ц виклав такі правові висновки щодо вжиття заходів забезпечення позову:

- розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

- при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 у справі № 910/11857/20 виклав такі правові висновки щодо вжиття заходів забезпечення позову:

- вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу;

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінку такої відповідності здійснює господарський суд, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Посилання позивача про наявність у нього підстав вважати, що у випадку не накладення арешту на грошові кошти, буде неможливо виконати рішення суду не підтверджено будь-якими доказами.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення та відсутність у відповідача грошових коштів та майна.

Позивач у заяві як підставу для вжиття заходів забезпечення позову вказує, що відповідач не виконував умови вказаного договору поставки, допустив виникнення заборгованості та не вживає жодних заходів на її погашення. Також, на думку Позивача, Відповідач не має наміру цього робити.

Проте, позивач до позову надав докази проведення відповідачем 26.12.2024 оплати за договором на суму 1116517,00 грн

Позивач у позові також вказав, що відповідач провів частковий розрахунок за поставлений 25.12.2024 товар на суму 19726,49 грн.

Також до позову доданий акт звірки станом на 13.01.2025 в якому вказано про підтвердження відповідачем заборгованості.

Вказані обставини не підтверджують посилання позивача на те, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду.

Позивач не надав доказів, які б свідчили про намір відповідача відчужувати рухоме чи нерухоме майно, чи намір провести ліквідацію підприємства.

Саме лише посилання позивача в поданій заяві на потенційну можливість виведення з банківських рахунків усіх грошових коштів та відчуження третім особам належного відповідачу рухомого і нерухомого майна, на думку суду, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Наявність судових рішень у інших справах саме по собі не свідчить про намір відповідача ухилятися від виконання рішення у справі № 917/688/25.

Приймаючи до уваги те, що заявник не надав доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за заявленими позовними вимогами або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта Логістик» у забезпеченні позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 04.04.2025.

Суддя Т. М. Безрук