ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025м. ДніпроСправа № 910/13630/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А; ідентифікаційний код 14305909)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7" (04111, м. Київ, вул. Вільгельма Піка, буд. 18/59, кв. 51; ідентифікаційний код 38322529)

про стягнення 85 825 грн. 88 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою (вх.№13630/24 від 05.11.2024) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7" 85 825 грн. 88 коп. - заборгованості за договором від 17.07.2023 №30/10087314/1.

Також просить стягнути з відповідача 2 422 грн. 40 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 постановлено позовну заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7" про стягнення 85 825 грн. 88 коп. разом з доданими до неї матеріалами передати за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області (Україна, 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1).

Ухвала суду обґрунтована тим, що у спірній від 19.10.2023 Заявці GSSUP-101767 визначено об`єкт виконання робіт - Покровське відділення, Дніпропетровська обл., смт. Покровське, вул. Центральна, буд. 22б, тобто об`єкт виконання робіт за Заявкою від 19.10.2023 GSSUP-101767 за Договором знаходиться у Дніпропетровській області.

Матеріали справи №910/13630/24 отримано Господарським судом Дніпропетровської області (вх.№56099/24 від 03.12.2024).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 справу №910/13660/24 передано судді Загинайко Т.В.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому позивачем подано заяву (вх.№57608/24 від 12.12.2024) про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою господарського суду від 09.12.2024.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 04111, м. Київ, вул. Вільгельма Піка, буд. 18/59, кв. 51, на яке і була спрямована кореспонденція господарського суду відповідачу.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 17.12.2024, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 26.12.2024 "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі, коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал).

Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 17.12.2024, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 28.03.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Акціонерним товариством "Райффайзен Банк", як замовником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7", як виконавцем, було укладено договір від 17.07.2023 №30/10087314/1 (надалі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором виконавець приймає на себе зобов`язання своїми силами, на свій ризик за завданням замовника виконувати на об`єктах (приміщеннях) замовника роботи по регулюванню, ремонту та монтажу (демонтажу) алюмінієвих та метало пластикових виробів, а також виконувати інші супутні роботи, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані (виконані) виконавцем роботи.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що місцезнаходження об`єктів (приміщень) замовника, щодо яких виконуються роботи та вид робіт, визначатимуться у заявках на роботи та калькуляціях до договору (далі заявка). Оформлення заявок на роботи (в т.ч. погодження калькуляцій) здійснюється в порядку, визначеному розділом 4 цього договору. За цим договором виконавець зобов`язується виконувати роботи на території України.

Згідно з пунктом 1.3 Договору перелік та вартість одиниці виміру матеріалів та робіт (в т.ч. транспортних витрат) визначено у додатках №1 та №2 до договору відповідно. Вартість робіт, що не зазначені у в додатку №2 погоджуються з замовником та додаються в перелік (додатку №2 до договору) шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору.

Відповідно до підпункту 2.1.1 Договору виконавець зобов`язується забезпечувати виконання робіт на об`єктах (приміщеннях) замовника згідно з умовами даного договору та оформлених згідно його умов заявок, відповідно до стандартів якості, загальноприйнятих вимог, встановлених для даного виду робіт, а також тих, що додатково узгоджені сторонами.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що строк виконання робіт відповідної заяви обчислюється в робочих днях та визначається в залежності від конструкції в додатку №1. Якщо заявка надійшла після 17:00 і об`єкт (приміщення) розташований за межами обласного центру, момент, з якого розраховується строк виконання робіт, починається з 9:00 наступного робочого дня після прийняття заявки до виконання згідно з умовами підпункту 4.3.6 договору.

Згідно з пунктом 6.1 Договору факт належного виконання робіт (в т.ч. використання матеріалів), що є предметом даного договору, сторони засвідчують шляхом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт, що складається сторонами після завершення звітного періоду, відповідно до зразка, наведеного у додатку №4 до цього договору.

Виконавець надає замовнику підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт не пізніше ніж через 5 робочих днів після завершення виконання робіт, а замовник підписує зазначені акти або надає виконавцю письмові вмотивовані зауваження не пізніше 5 робочих днів після отримання замовником відповідно акту прийому-передачі виконаних робіт (пункт 6.2 Договору).

Пунктом 8.1 Договору визначено, що загальна вартість цього договору складається з сумарної вартості робіт, визначених у всіх замовленнях, що були складені підрядником та погоджені замовником згідно з цим договором. Вартість робіт за кожною окремою заявкою визначається на підставі цін на роботи, зазначених в додатку №3 до договору та узгоджується сторонами у калькуляції (додатку до заявки). Забезпечення матеріалами, обладнанням та устаткуванням для виконання робіт здійснює виконавець.

Пунктом 8.2 Договору визначений порядок здійснення розрахунків за договором.

Звітним періодом за договором є календарний місяць (підпункт 8.2.1 Договору).

Перед початком робіт за окремою заявкою, згідно з погодженою замовником калькуляцією (додатку до відповідної заявки), замовник перераховує на поточний рахунок виконавця, зазначений в договорі, попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі 80% від вартості (ціни) таких робіт, зазначеної у погодженій замовником калькуляції (додатку до відповідної заявки). Попередня оплата здійснюється замовником протягом 10 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від виконавця (підпункт 8.2.2.1 Договору).

Розрахунки за фактично виконані роботи за відповідною заявкою згідно з погодженою замовником калькуляцією (додатку до відповідної заявки), здійснюються замовником протягом 10 банківських днів на підставі належним чином оформлених та підписаних сторонами у порядку, передбаченому розділом 5 договору, актів прийому-передачі виконаних робіт, шляхом перерахування коштів в розмірі вартості виконаних робіт та витрачених матеріалів на поточний рахунок виконавця. Зазначений в цьому договорі. В межах загальної вартості робіт, визначеної у відповідній погодженій замовником калькуляції (додатку до відповідної заявки), за вирахуванням здійсненої попередньої оплати згідно з підпунктом 8.2.2.1 договору.

Відповідно до пункту 8.3 Договору датою оплати робіт вважається дата перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Даний договір укладається сторонами в електронній формі з застосування кваліфікованого електронного підпису сторін у порядку, погодженому у додатку №6 до цього договору. Сторони домовилися на застосовувати кваліфіковану електронну печатку при укладенні договору. Договір вступає в силу в день його підписання КЕП представників останньої сторони, якщо інша дата набрання чинності не буде зазначена за згодою сторін на першій сторінці договору, та діє до 30.05.2026 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань, взятих на себе за договором.

Також сторонами було підписано відповідні додатки до Договору, зокрема:

- Додаток №1 Вартість матеріалів (нових конструкцій), відповідно до якого, строк виконання замовлення: 20 робочих днів;

- Додаток №2 Вартість робіт (з урахуванням вартості необхідних матеріалів).

В матеріалах справи міститься скріншот з електронної пошти щодо направлення замовником виконавцю заявки GSSUP-101767 на виконання робіт у відділенні замовника за адресою: Дніпропетровська обл., смт Покровське, вул. Центральна, 22б.

Відповідно до калькуляції на виконання робіт за адресою: Дніпропетровська обл., смт Покровське, вул. Центральна, 22б загальна вартість робіт складає 107 282 грн. 35 коп.

Як вбачається, на виконання умов Договору, виконавцем було виставлено рахунок від 03.11.2023 №74 для внесення замовником авансового платежу по заявці GSSUP-101767 за встановлення вхідної групи, поклейку на скляні конструкції плівки СУ-1 за адресою: смт. Покровське, вул. Центральна, буд. 22б на суму 85 825 грн. 88 коп.

Вказаний рахунок було сплачено замовником, що підтверджується платіжним дорученням від 07.11.2023 №780182 на суму 85 825 грн. 88 коп.; призначення платежу: «Аванс. платіж по заяв. GSSUP-101767, за встанов. скляної конструкції зг.рах.74 від 03.11.2023р. до дог. №30/10087314/1 від 17.07.2023, без ПДВ».

В матеріалах справи містяться скріншоти з електронної пошти позивача, з яких вбачається, що:

- 18.12.2023 позивачем на електронну пошту відповідача було скеровано лист-вимогу про необхідність термінового повернення авансового платежу по заявці GSSUP-101767;

- 19.12.2023 позивачем на електронну пошту отримано відповідь відповідача, відповідно до якої претензія прийнята, повернення коштів гарантовано;

- 01.02.2024 позивачем на електронну пошту отримано лист відповідача, яким останній у зв`язку з виробничими складнощами просить відтермінувати повернення авансового платежу до 20.02.2024.

В подальшому позивачем на електронну адресу відповідача було скеровано претензію від 08.07.2024 №193/17/1162 про усунення порушень, у якій позивач зазначає про те, що відповідачем у визначений договором строк роботи за заявкою не були розпочаті і сторони через електронні скриньки уповноважених представників сторін, визначених у договорі, скасували виконання раніше погодженої заявки та узгодили повернення авансу, проте, станом на дату складання претензії виконавець авансові кошти не повернув.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконано умови укладеного між сторонами Договору, а саме у строки, визначені Договором відповідач не приступив до виконання робіт, сплачені позивачем грошові кошти (авансовий платіж) в розмірі 85 825 грн. 88 коп. не повернув, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов Договору, строк виконання робіт є таким, що настав, проте, відповідач не виконав зобов`язання щодо виконання робіт.

У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути авансові кошти в розмірі 85 825 грн. 88 коп., відповідач гарантував повернення до 20.02.2024, проте авансовий платіж в розмірі 85 825 грн. 88 коп. повернутий не був.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як вбачається, Договір на час розгляду цієї справи є діючим, доказів іншого матеріали справи не містять, сторонами не надано.

Згідно із статтею 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За приписами частини 1 статті 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Такі ж висновки підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі № 361/8331/18.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Враховуючи викладене, здійснений позивачем платіж в розмірі 85 825 грн. 88 коп. слід вважати саме авансом, а не завдатком, позаяк такий платіж не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу.

З огляду на те, що положеннями Цивільного кодексу України не врегульовано питання повернення попередньої оплати за договором підряду, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону, зокрема статті 693 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. При цьому суд враховує позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2019 у справі №909/524/18, що стаття 693 Цивільного кодексу України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи, що чіткий строк виконання зобов`язання щодо повернення авансового платежу за Договором не визначено, відповідач, як боржник, повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги в силу приписів статті 530 Цивільного кодексу України.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На час розгляду справи доказів виконання відповідачем робіт за Договором або повернення позивачеві авансового платежу відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 422 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А; ідентифікаційний код 14305909) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7" (04111, м. Київ, вул. Вільгельма Піка, буд. 18/59, кв. 51; ідентифікаційний код 38322529) про стягнення 85 825 грн. 88 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ССМУ-7" (04111, м. Київ, вул. Вільгельма Піка, буд. 18/59, кв. 51; ідентифікаційний код 38322529) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А; ідентифікаційний код 14305909) 85 825 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 88 коп.- заборгованості та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

02.04.2025