ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025м. ДніпроСправа № 904/354/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, 49038, м.Дніпро, вул.Курчатова, буд.8,

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "РЕСПЕКТ", 49038, м.Дніпро, вул.Пастера, буд.8-А,

про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням умов договору управління майном

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулось з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "РЕСПЕКТ" про відшкодування збитків в розмірі 6 585,29грн. та судового збору в розмірі 2 422,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору №249 СП "Про організацію та експлуатацію службової парковки", в частині несплати за користування службовою парковкою.

Також в своїй позовній заяві позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 31.01.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

18.03.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначає, що 06.02.2025р. Відповідач, з метою добровільного відшкодування збитків завданих Позивачу через неналежне виконання умов договору, здійснив оплату на розрахунковий рахунок Позивача грошових коштів у розмірі 6 585,29 грн. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 29 копійок), що підтверджується платіжною інструкцією №355.

Суд зазначає, що від позивача з приводу заяви відповідача від 18.03.2025р. жодних пояснень не надходило.

З урахуванням предмету та підстав позову у даній справи, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 між Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (далі Позивач, Балансоутримувач) та ОБСЛУГОВУЮЧИМ КООПЕРАТИВОМ«ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «РЕСПЕКТ» (далі Відповідач, Оператор) укладено Договір № 249 СП "Про організацію та експлуатацію службової парковки" (далі - Договір).

Предметом Договору (п.1.1.) є надання Балансоутримувачем Операторові у користування за плату службову парковку, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, в районі буд. № 21, (далі службова парковка), площа майданчика: 34, 5 кв. м., кількість машино-місць: 3, кількість пільгових місць: 1, дні роботи: щоденно, час роботи: цілодобово.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування 23, 0 кв.м.

Згідно п. 1.2 Договору, службова парковка транспортних засобів вважається переданою в користування Оператору з моменту підписання Сторонами одночасно Договору та акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору.

Договором передбачені ціна договору та порядок сплати за користування службової парковки.

Пунктом. 2.2.6. Договору передбачено, шо оператор зобов`язується своєчасно та у повному обсязі перераховувати Балансоутримувачу з моменту підписання Договору плату за користування майданчиком для паркування комунальної власності (службової парковки).

Згідно п. 4.1 Договору, сума річної плати за організацію та експлуатацію службової парковки, яка підлягає сплаті складає 1 909 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ять гривень).

Так, відповідно до п. 4.2. Договору, Оператор щомісячно сплачує Балансоутримувачу за користування службовою парковкою плату у розмірі 159 грн. 08 коп. у тому числі ПДВ 26 грн. 51 коп. за один календарний місяць.

Визначена в п. 4.2. договору плата сплачується Оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю ( п. 4.4 Договору).

Згідно п. 4. 5. Договору, нарахування плати починається з дня підписання цього Договору і закінчується в день припинення дії цього Договору.

Відповідно до п. 4.9 у разі зміни нормативно-правових актів, котрі сприяли зміні у сторону збільшення ціни Договору, Балансоутримувач має право в односторонньому порядку збільшити ціну Договору шляхом укладання додаткової угоди та попередивши Оператора про ці зміни.

Пунктом 7 Договору передбачено компенсаційні витрати від невчасного виконання грошових зобов`язань.

Так, відповідно до п.7.1., у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування службової парковки, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, Оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити Балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості.

Згідно п. 7.2., у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування службовою парковкою, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, більш ніж на десять днів, Оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити Балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування службовою парковкою.

Пунктами 7.3. - 7.4. Договору зазначено, що будь-яка неустойка, передбачена цим Договором, підлягає стягненню в повному обсязі, понад суму збитків.

Плата, зазначена у п. п. 7.1, 7.2 не звільняє від обов`язку щодо виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 10.1. Договір набирає чинності з дати підписання сторонами договору, а в частині початку ведення діяльності з моменту підписання акту введення в експлуатацію службової парковки. Договір діє до проведення конкурсу з визначення Оператора на право обслуговування службової парковки (п.10.2).

24.06.2021 до Договору, сторонами підписано Акт приймання-передачі службової парковки комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, в районі буд. № 21.

24.06.2021 між Сторонами до Договору було укладено акт введення в експлуатацію службової парковки комунальної власності за зазначеною адресою про те, що Оператор розпочав діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на земельній ділянці комунальній власності.

Як зазначав позивач, за період з 01.10.2022 по 28.01.2025 виникла заборгованість у розмірі 4 613 грн. 07 коп. з оплати за користування службової парковки, з урахуванням п. 4.4. Договору про те, що плата сплачується щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю з оплати за користування службовою парковкою.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не виконав належним чином умови Договору, внаслідок чого за період з 01.10.2022 по 28.01.2025 виникла заборгованість у розмірі 4 613 грн. 07 коп., з урахуванням п. 4.4. Договору про те, що плата сплачується щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю з оплати за користування службовою парковкою,

Таким чином, позивач нарахував пеню у розмірі 1 514,36грн. з дати прострочення виконання зобов`язання з оплати за користування службовою парковкою за останній місяць такого користування, а саме з 26.12.2024 (початкова дата прострочення виконання зобов`язання з оплати за користування службовою парковкою за січень 2025 року, відповідно до п. 4.4. Договору).

На підставі п.7.2 Договору, у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування службовою парковкою, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, більш ніж на десять днів, Оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити Балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування службовою парковкою, позивачем нарахован штраф у розмірі 445,42грн.

Позивачем, з урахуванням ч.2 ст. 625 ЦК здійснено нарахування 3% річних на загальний розмір заборгованості по нарахуванням за період з 01.10.2022 по 28.01.2025 у розмірі 4 453, 99 грн. Початковою датою нарахування має бути початкова дата прострочення виконання зобов`язання з оплати плати за користування майданчиком для паркування за останній місяць такого користування, а саме 26.12.2024 (початкова дата прострочення виконання зобов`язання з оплати плати за користування службовою парковкою, за січень 2025 року) у розмірі 12,44грн.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що 06.02.2025р. Відповідач, з метою добровільного відшкодування збитків завданих Позивачу через неналежне виконання умов договору, здійснив оплату на розрахунковий рахунок Позивача грошових коштів у розмірі 6 585,29 грн. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 29 копійок), що підтверджується платіжною інструкцією №355 від 06.02.2025р. А тому, Відповідач, добровільно сплативши грошові кошти у розмірі 6 585,29грн. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 29 копійок), виконав позовні вимоги Позивача по справі 904/354/25 в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи добровільну сплату збитків завданих Позивачу у розмірі 6 585,29 грн. з боку Відповідача, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2025

Суддя С.П. Панна