Справа № 909/319/25
УХВАЛА

04.04.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В., розглянувши матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Групп" до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання банкрутом,

установив:

18.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Групп" про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.2025 справа №909/319/25 розприділена судді Шкіндеру П. А.

Ухвалою суду від 01.04.2025 суддею Шкіндером П. А. задоволено заяву про самовідвід від розгляду справи №909/319/25; справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2025 справа №909/319/25 розприділена судді Стефанів Т. В.

Розглянувши матеріали справи №909/319/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Групп" до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання банкрутом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В моєму провадженні перебуває справа №909/1223/24 за позовом Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Транс", за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив Транс Буд" про стягнення 8224973 грн 33 к., як відшкодування вартості майна, отриманого за недійсним договором.

Ухвалою суду від 24.03.2025 судом задоволена заява представника позивача Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Транс" про врегулювання спору за участю судді; призначено проведення процедури врегулювання спору у справі № 909/1223/24 за участю судді; призначено спільну нараду сторін та судді у справі № 909/1223/24 на 17.04.2025 о 15:00 год.; спільна нарада сторін за участю судді відбудеться у приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Грушевського, 32, м. Івано-Франківськ, 76004, зал судових засідань № 3; запропоновано сторонам направити до спільної наради своїх представників, повноваження яких оформити відповідно до вимог, викладених у статті 60 ГПК України, та надати суду документи, що підтверджують повноваження представників; попереджено учасників справи, що згідно з частинами восьмою та десятою статті 188 ГПК України інформація, отримана будь-якою із сторін, а також суддею під час проведення врегулювання спору, є конфіденційною. Під час врегулювання спору за участю судді забороняється використовувати портативні аудіотехнічні пристрої, а також здійснювати фото- і кінозйомку, відео-, звукозапис; провадження у справі № 909/1223/24 зупинено до припинення врегулювання спору за участю судді.

Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово наголошувалось, що у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (зокрема, рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі «Де Куббер проти Бельгії»). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції»).

Принцип об`єктивності судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх посадових обов`язків. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача. У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (по різним причинам) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади, тому судді належить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні фактори, зокрема такі, як заінтересованість у вирішенні конкретної справи.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра господарському суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Натомість, як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі "Фельдман проти України").

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України (рішення від 15 липня 2010 року), навіть зовнішні прояви відсутності безсторонності без їх об`єктивного обгрунтування можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії"). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії").

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливо винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України"Про судоустрій і статус суддів").

Вимогами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини 7 статті 56 цього Закону).

Правила етичної поведінки судді затверджені ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. В статті 8 закріплено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

З огляду на зазначене вище, з метою виключення будь-яких обставин, в тому числі, які можуть бути отримані суддею під час проведення врегулювання спору за участю судді у справі №909/1225/24, де стороною є Дочірнє підприємство "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (боржник у даній справі), які можуть поставити під сумнів неупередженість та об`єктивність судді при розгляді даної справи, недопущення у сторін чи інших осіб будь-яких сумнівів у безсторонності суду та забезпечення довіри до судової влади України, а також пряма вказівка законодавця на конфіденційність інформації, отриманої під час врегулювання спору за участю судді (ч.8 ст. 188 ГПК України), суддя Стефанів Т. В. вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи 909/319/25.

Згідно зі ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Враховуючи позиції Європейського Суду з прав людини, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і розділ ІІ Кодексу Суддівської Етики, який затверджено ХІ з`їздом суддів України 22.02.2013, з метою виключення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанії ТК Групп"(заявник) та Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (боржник) як учасників даної справи сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді Стефанів Т. В. при розгляді справи № 909/319/25, забезпечення довіри до судової влади України, суд вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи № 909/319/25, матеріали справи № 909/319/25 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду відповідно до ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст. 32, 35-40, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Самовідвід судді Стефанів Т. В. у справі № 909/319/25 - задоволити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складений 04.04.2025.

Суддя Т. В. Стефанів