ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31 березня 2025 року Справа № 18-02/184

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від стягувача представник не з`явився,

від першого боржника представник не з`явився,

від другого боржника - представник не з`явився,

від Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) представник не з?явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Кашкарьова Олександра Яковича на дії державного виконавця

Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ)

у справі

за позовом акціонерного товариства Укрінбанк в особі Дніпровської філії

АТ Укрінбанк, м. Черкаси

до 1. фізичної особи підприємця Кашкарьова Олександра Яковича,

м. Черкаси,

2.товариства з обмеженою відповідальністю Сінніс ЛТД,

м. Черкаси

про стягнення 208 102 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2010 року задоволено позов акціонерного товариства Укрінбанк в особі Дніпровської філії АТ Укрінбанк повністю та стягнуто солідарно із фізичної особи - підприємця Кашкарьова Олександра Яковича на користь акціонерного товариства Укрінбанк, Дніпровської філії АТ Укрінбанк борг по кредиту в сумі 170 000 грн., 24 377 грн. 81 коп. процентів, 13 724 грн. 59 коп. пені, 1040 грн. 52 коп. витрат на сплату державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та із товариства з обмеженою відповідальністю Сінніс ЛТД на користь акціонерного товариства Укрінбанк, Дніпровської філії АТ Укрінбанк борг по кредиту в сумі 170 000 грн., 24 377 грн. 81 коп. процентів, 13 724 грн. 59 коп. пені, 1040 грн. 51 коп. витрат на сплату державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

На виконання даного рішення Господарським судом Черкаської області 09 квітня 2010 року було видано відповідний наказ.

11 лютого 2025 року від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги, а розгляд скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) призначено в судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 03 березня 2025 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 03 березня 2025 року суд оголосив перерву до 12 год. 00 хв. 06 березня 2025 року.

05 березня 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в новій редакції, в якій заявник виправив допущені описки (помилки) в раніше поданій скарзі.

З урахуванням наданих суду уточнень скаржник просить суд:

1. визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 березня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 ;

2. визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 квітня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 ;

3. зобов`язати державного виконавця прийняти заходи для повернення ОСОБА_1 стягнуті з 01 травня 2024 року по 01 січня 2025 року кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 , який знаходиться у філії Черкаське ОУ AT Ощадбанк, МФО 354507 код отримувача у розмірі 20 754 грн. 48 коп.

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року відкладено розгляд скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на 12 год. 00 хв. 18 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року відкладено розгляд скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на 10 год. 00 хв. 31 березня 2025 року.

Сторони та орган ДВС у судове засідання не заявилися.

Від скаржника та органу ДВС надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності їх представників.

Представники стягувача та другого боржника про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Водночас, від стягувача 28 березня 2025 року до суду надійшла заява, в якій стягувач зазначав, що рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 10 серпня 2020 року №1485 було продовжено процедуру виведення ПАТ Укрінбанк з ринку та призначено уповноваженою особою Фонду на продовження процедури виведення ПАТ Укрінбанк з ринку Караченцева Артема Юрійовича, та делеговано повноваження, визначені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Вказане рішення в судовому порядку або уповноваженим органом не скасовано та є чинним.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 925/698/16 ПАТ Український інноваційний бане (далі за текстом ПАТ Укрінбанк) є особою, що самостійно здійснює представництво своїх прав та інтересів в процедурі ліквідації державою, як банківська установа.

Проте, внаслідок ухвалення низки судових рішень та реєстраційних змін, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час міститься запис про юридичну особу Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія з ідентифікаційним номером 05839888.

Відомості про ПАТ Укрінбанк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ Укрінбанк з ринку наразі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні, а також відсутній доступ до первинних, правовстановлюючнх документів, договорів, баз даних і облікових регістрів, ОДБ ПАТ Укрінбанк, доступ до рахунків, а також відсутнє право на розпорядження коштами.

В зв`язку з чим стягувач просив суд врахувати вказані пояснення при розгляді справи.

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

28 лютого 2025 року від органу ДВС надійшов відзив на скаргу в якому останній вказував, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП), постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 листопада 2017 року було направлено на виконання до Пенсійного фонду України.

Згідно даних АСВП, останнє зарахування з пенсії боржника, на депозитний рахунок Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні виконавчого документа №02/184, виданого 09 квітня 2010 року здійснено 15 квітня 2022 року.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у період дії в Україні воєнного стану припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Станом на 24 лютого 2025 року утримання з пенсії боржника ОСОБА_1 з 16 квітня 2022 року по 24 лютого 2025 року не проводились.

Скаржник вимагає скасувати арешт його карткового рахунку НОМЕР_1 у філії ОУ АТ Ощадбанк та повернути стягнуті кошти.

Однак відповідно до п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35- 1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження виконавець може звернути стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках/електронних гаманцях і на рахунках/електронних гаманцях, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів зрахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження).

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Однак, стаття 48 Закону України Про виконавче провадження встановлює перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження.

Враховуючи вищенаведене, державний виконавець просив суд у задоволенні скарги відмовити повністю.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 зазначав, що з урахуванням положень пункту 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження у період дії в Україні воєнного стану припиняється звернення стягнення на пенсію, а тому грошові кошти стягнуті з його карткового рахунку після 01 травня 2022 року повинні бути повернуті боржнику.

У зв?язку з чим скаржник просив суд (з урахуванням наданих суду уточнень) скасувати постанови державного виконавця Другого Відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 березня 2024 року та від 10 квітня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 та зобов`язати державного виконавця повернути боржнику стягнуті з 01 травня 2022 року кошти з карткового рахунку в розмірі 20 754 грн. 48 коп.

Розглянувши скаргу, а також дослідивши матеріали справи, судом враховано наступне:

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2015 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 09 квітня 2010 року зі справи №02/184.

06 листопада 2017 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника згідно якої було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Головному управлінні ПФУ у Черкаській області.

Вищевказану постанову було направлено на виконання до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, що підтверджується копією супровідного листа від 06 листопада 2017 року №35767/14.2-31.

В подальшому 12 березня 2024 року державним виконавцем Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 200 304,60 грн.

10 квітня 2024 року ДВС було прийнято аналогічну за своїм змістом постанову.

Приймаючи вищевказані постанови державний виконавець керувався ст. 48, 56 Закону України Про виконавче провадження.

За змістом статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Отже, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, передбачене пунктом 1 частини першої статті 10 Закону України Про виконавче провадження, та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, передбачене пунктом 2 частини першої статті 10 цього закону, є різними заходами примусового виконання рішень, порядок вчинення яких, визначений Законом України Про виконавче провадження, не є однаковим.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначений у розділі VII Закону України Про виконавче провадження. Натомість у розділі IX цього закону урегульований спеціальний порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до положень статті 68 Закону України Про виконавче провадження порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника застосовується лише за певних визначених законом умов, зокрема у разі: 1) відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім того, застосування порядку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вимагає від виконавця винесення відповідної постанови, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до статті 70 Закону України Про виконавче провадження розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Отже, за наведеними нормами Закону України Про виконавче провадження кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, можуть бути об`єктом звернення стягнення за виконавчим документом, а виконавець має повноваження звернути стягнення на такі кошти боржника, однак лише за певних умов: якщо у боржника відсутні інші кошти та/або об`єкти для стягнення, якщо стягнення за виконавчим документом має характер періодичних платежів, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Застосування такого порядку оформлюється виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у межах звернення стягнення на ці кошти боржника здійснюються у межах дозволених законом розмірів. При цьому, під зверненням стягнення у розумінні положень розділу IX Закону України Про виконавче провадження слід розуміти саме списання (відрахування) коштів, що є заробітною платою, пенсією, стипендією та іншим доходами боржника.

Постанова від 06 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є чинною.

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в своїй довідці від 14 жовтня 2024 року зазначає, що ОСОБА_1 було відкрито у ТВБТ №10023/034 філії Черкаське обласне управління AT Ощадбанк на його ім`я пенсійний рахунок № НОМЕР_1 , на який було накладено арешт.

Тобто, не зважаючи на той факт, що державним виконавцем 12 березня 2024 року, а також 10 квітня 2024 року було прийнято постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 200 304,60 грн., акціонерне товариство Державний ощадний банк України в своїй діяльності вважає, що наведеними вище постановами державного виконавця було накладено арешт також на грошові кошти, що знаходяться на пенсійному рахунку № НОМЕР_1 .

У листі від 29 листопада 2024 року акціонерне товариство Державний ощадний банк України вказало, що банком опрацьовано платіжні інструкції:

- 04 вересня 2024 року повна оплата платіжної інструкції від 03 травня 2024 року на суму 7 000 грн. 00 коп., стягнення за ВП №49529024;

- 05 вересня 2024 року повна оплата платіжної інструкції від 16 травня 2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., стягнення за ВП №49529024;

- 13 вересня 2024 року повна оплата платіжної інструкції від 05 вересня 2024 року на суму 3 754 грн. 48 коп., стягнення за ВП №49529024.

Згідно виписки по картковому рахунку за період з 01 квітня по 18 листопада 2024 року з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 , який належить скаржнику було списано кошти в розмірі 20 754 грн. 48 коп. (а.с.35-37 т. 2).

Судом враховано, що 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, яким вказаний розділ Закону України Про виконавче провадження був доповнений пунктом 10-2, який, зокрема передбачає, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Отже, в період списання з боржника коштів в розмірі 20 754 грн. 48 коп. з його пенсійного рахунку існувала (існує) тимчасова (до припинення або скасування воєнного стану в Україні) заборона на вчинення такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 та від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України Про виконавче провадження повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України Про виконавче провадження.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження).

Суд погоджується з доводами державного виконавця, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен був повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Проте, враховуючи права надані Законом державному виконавцю, останній, після неодноразових звернень боржника, зокрема, також і до суду з приводу незаконного списання (відрахування) коштів, що є пенсією ОСОБА_1 та які знаходяться (розміщуються) на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ТВБТ №10023/034 філії Черкаське обласне управління AT Ощадбанк на його ім`я, з метою недопущення подальшого порушення прав боржника мав можливість самостійно встановити ці обставини, зокрема, направивши відповідний запит банку та своєю постановою зняти арешт з усіх або частини коштів, що знаходяться (зараховуються) на рахунку боржника № НОМЕР_1 у банківській установі.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що на рахунок № НОМЕР_1 зараховуються саме пенсійні виплати ОСОБА_1 з якого було списано грошові кошти в розмірі 20 754 грн. 48 коп.

Доказів того, що списані з рахунку боржника № НОМЕР_1 , відкритому в АТ Ощадбанк, грошові кошти є іншим видом доходу боржника, ніж пенсія, на які можливо було звернути стягнення у період дії воєнного стану в Україні, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даному випадку, суд вважає, що з метою захисту порушених прав боржника, слід скасувати постанови державного виконавця про накладення арешту, проте лише в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 які знаходяться (розміщуються) на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у філії Черкаське ОУ AT Ощадбанк, МФО 354507 код отримувача на його ім`я.

Скасовувати арешт на грошові кошти, які знаходяться на інших банківських рахунках суд не вбачає.

Звертаючись до суду зі скаргою боржник також просив суд зобов`язати державного виконавця прийняти заходи для повернення ОСОБА_1 стягнуті з 01 травня 2024 року по 01 січня 2025 року грошові кошти у розмірі 20 754 грн. 48 коп , що є пенсією.

Відповідно до статті 44 Закону України Про виконавче провадження органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Приватний виконавець для здійснення примусового виконання рішень відкриває в державних банках рахунки, у тому числі за потреби в іноземній валюті, для: обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах та їх виплати стягувачам; зарахування коштів виконавчого провадження; зарахування винагороди. Кошти, зазначені у пунктах 1 і 2 частини другої цієї статті, не є доходом приватного виконавця. Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно пункту 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 04 квітня 2012 року № 512/5, (далі по тексту - Інструкція) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті (далі - депозитний рахунок). Основна та додаткова винагороди приватного виконавця перераховуються на рахунок приватними виконавцями для зарахування винагороди.

Згідно з пунктом 14 Інструкції перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних інструкцій. Платіжна інструкція підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Копії платіжних інструкцій (реєстри до платіжних інструкцій) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Виконавчою службою не надано суду доказів відсутності на відповідному депозитному рахунку стягнутої державним виконавцем з рахунку боржника спірної суми пенсійних коштів та доказів перерахування ним цієї суми стягувачу.

Проте, згідно інформації наданої банком та відомостями з банківської виписки по рахунку вбачається, що пенсійні кошти з рахунку боржника в період дії положень, закріпленим у пункті 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження незаконно були списані.

Отже, у даному випадку, вимога заявника скарги на дії державного виконавця про зобов`язання останнього прийняти заходи для повернення протиправно списаних пенсійних грошових коштів у розмірі 20 754 грн. 48 коп. є ефективним способом захисту прав скаржника.

При цьому судом було враховано відповідні правові висновки, що наведені в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 30 квітня 2024 року зі справи №910/5936/22.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись, ст. ст. 234, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця Другого Відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 березня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться (розміщуються) на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у філії Черкаське обласне управління AT Ощадбанк, МФО 354507 код отримувача на його ім`я.

3. Скасувати постанову державного виконавця Другого Відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 квітня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться (розміщуються) на рахунку № НОМЕР_1 відкритому у філії Черкаське обласне управління AT Ощадбанк, МФО 354507 код отримувача на його ім`я.

4. Зобов`язати державного виконавця прийняти заходи для повернення ОСОБА_1 стягнуті з 01 травня 2024 року по 01 січня 2025 року грошові кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 , який знаходиться у філії Черкаське обласне управління AT Ощадбанк, МФО 354507 код отримувача у розмірі 20 754 грн. 48 коп.

5. В решті скаргу залишити без задоволення.

6. Копію ухвали надіслати сторонам та Другому Відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2025 року.

Суддя А.В.Васянович