РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2025Справа № 910/429/22 (910/6837/22)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім"

2) Публічного акціонерного товариства "Банк Восток"

3)Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Солюшинз" (02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 13; ідентифікаційний код 42689472);

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кебмоторс" (04120, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20; ідентифікаційний код 43325563);

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна Інвестиційна Компанія"

Публічне акціонерного товариства "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Смарт Капітал" (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 26; ідентифікаційний код 35430413)

6) Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (11114, Житомирська обл.,Овруцький р-н, смт. Першотравневе, вул. Кварцитників, буд. 1А; ідентифікаційний код 38335496)

про визнання недійсними договорів

В межах справи № 910/429/22

за заявою Акціонерного товариства "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Фьюче Інвестментс" (ідентифікаційний код: 42732781)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім" (ідентифікаційний код: 32716564)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача не з`явилися

Від відповідача 1 не з`явилися

Від відповідача 2 не з`явилися

Від відповідача 3 не з`явилися

Від відповідача 4 не з`явилися

Від відповідача 5 Матюшко В.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" (ідентифікаційний код 34938583) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім" (ідентифікаційний код: 32716564) та Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" (ідентифікаційний код: 26237202) про визнання недійсним договору застави корпоративних прав, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліхім", а також визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун", укладеного між Публічним акціонерним товариства "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліхім".

В обґрунтування позову зазначило, що ТОВ "Поліхім" узяло на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог третіх осіб ТОВ "ОВРУЧ СТОУН" за Кредитним договором № КК2021-0164 від 06.09.2021, ТОВ "РОК ТРЕЙД" за Кредитним договором № КК2020-0201 від 07.12.2020 без відповідних майнових дій іншої сторони. Внаслідок укладення спірного Договору застави майно ТОВ "Поліхім" незаконно вибуло з володіння боржника, чим завдало шкоди кредиторам ТОВ "Поліхім", яке зазнало значних майнових втрат та стало неплатоспроможним перед іншими кредиторами.

Позивач уважає, що Договір застави в частині визначення предмету застави - корпоративних прав ТОВ "Поліхім" у ТОВ "Овруч Стоун" суперечить ч. 1 ст. 576 ЦК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про заставу", ст. 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", у зв`язку з цим просить суд визнати його недійсним у відповідності до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.09.2022, серед іншого, було прийнято справу № 910/429/22 (910/3587/22) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім" та Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про визнання недійсним договору застави корпоративних прав, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліхім", а також визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун", укладеного між Публічним акціонерним товариства "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліхім" до провадження у межах справи № 910/429/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім"; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 26.10.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.10.2022 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про залучення третьої особи до участі у справі; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ" (ідентифікаційний код 42689472) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю КЕБМОТОРС" (ідентифікаційний код 43325563) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" (ідентифікаційний код 35430413) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; залучено Публічне акціонерне товариство "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СМАРТ КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 35856341) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 19.12.2022.

19.12.2022 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення позивача з додатками.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2022 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 27.02.2023.

21.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли від Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна Інвестиційна Компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Солюшинз", Публічного акціонерного товариства "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Смарт Капітал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кебмоторс" надійшли письмові заперечення на письмові пояснення ТОВ "КУА та АПФ "Даліз-Фінанс".

27.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли надійшла заява позивача про зміну (доповнення) предмету позову.

27.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли від ПАТ "Банк Восток", надійшли заперечення на письмові пояснення позивача від 19.12.2022 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.02.2023 відкладено розгляд справи на 03.04.2023.

02.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору.

22.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли від третіх осіб у справі надійшли письмові заперечення на заяву ТОВ "КУА та АПФ "Даліз-Фінанс" про зміну предмету позову.

24.03.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли від ПАТ "Банк Восток" надійшли письмові заперечення на заяву ТОВ "КУА та АПФ "Даліз-Фінанс" про зміну предмету позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у справі № 910/429/22 (910/6837/22) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.05.2024 касаційну скаргу ТОВ "КУА та АПФ "Даліз-Фінанс" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 та рішення Господарського суду м. Києва від 11.09.2023 скасовано, справу № 910/429/22 (910/6837/22) направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи визначено суддю Чеберяка П.П. для розгляду справи № 910/429/22 (910/6837/22).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.07.2024 справу № 910/429/22 (910/6837/22) прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2024.

30.08.2024 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення Публічного акціонерного товариства "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Смарт Капітал".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну (доповнення) предмету позову від 27.02.2023, задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал Солюшинз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кебмоторс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна інвестиційна компанія", Публічне акціонерне товариство "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Смарт Капітал" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун", а також підготовче засідання відкладено на 25.09.2024.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.09.2024 розгляд справи відкладено на 07.10.2024.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Даліз-Фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім", Публічного акціонерного товариства "Банк Восток", Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Солюшинз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кебмоторс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна Інвестиційна Компанія" Публічне акціонерного товариства "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Смарт Капітал" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" про визнання недійсними договорів в межах справи № 910/429/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліхім" до судового розгляду по суті на 16.10.2024.

16.10.2024 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення відповідача 5.

У судовому засіданні 16.10.2024 було оголошено перерву до 04.11.2024.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2024 розгляд справи відкладено на 18.11.2024.

18.11.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2024 розгляд справи відкладено на 13.01.2025.

13.01.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2025 розгляд справи відкладено на 10.02.2025.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.02.2025 розгляд справи відкладено на 05.03.2025.

Протокольною ухвалою від 05.03.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 05.03.2025 представник відповідача 5 щодо задоволення позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача 5 та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 між ПАТ "Банк Восток" (Заставодержатель) та ТОВ "Поліхім" (Заставодавець) було укладено Договір застави корпоративних прав, що посвідчено приватним нотаріусом К.І. Тереховою та зареєстровано в реєстрі за № 1166 (далі - Договір застави).

У Договорі застави визначено, що ТОВ "Поліхім" передає власне майно, як майновий поручитель, за виконання:

- ТОВ "Овруч Стоун" умов Кредитного договору № КК2021-0164 від 06.09.2021;

- ТОВ "Рок Трейд" умов Кредитного договору № КК2020-0201 від 07.12.2020.

Умовами Договору застави не передбачено плати за надання в заставу власних корпоративних прав за зобов`язаннями третіх осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліхім" взяло на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог третіх осіб: ТОВ "Овруч Стоун" за Кредитним договором № КК2021-0164 від 06.09.2021, ТОВ "Рок Трейд" за Кредитним договором № КК2020-0201 від 07.12.2020 без відповідних майнових дій іншої сторони.

Згідно п. 1.2 Договору застави, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Основним договором Заставодавець на умовах, передбачених цим Договором, передає у заставу Заставодержателю наступне майно - корпоративні права учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" (місцезнаходження: Україна, 11114, Житомирська обл., Овруцький р-н смт. Першотравневе, вул. Кварцитників, буд. 1А, ідентифікаційний код 38335496).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутний капітал ТОВ "Овруч Стоун" складає 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок, внесок Заставодавця у статутний капітал ТОВ "Овруч Стоун" складає 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок, частка Заставодавця у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" складає 100,00%.

У п. 3.6 Договору застави сторони визначили, що Заставодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет застави для погашення заборгованості Позичальника за Основним договором.

За згодою сторін протягом дії цього Договору, Заставодавець продовжує користуватися всіма правами учасника Товариства, крім права вийти з Товариства. Протягом строку дії цього Договору Заставодавець, як учасник Товариства, не має права прийняти рішення (проголосувати "за" на загальних зборах учасників Товариства) про припинення Товариства, про зменшення розміру статутного капіталу (п. 3.10 Договору застави).

На виконання п. 5.1.1. Договору застави, 06.09.2021 між ПАТ "Банк Восток" (Набувач) та ТОВ "Поліхім" (Відчужувач) було укладено Договір відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун", що посвідчений приватним нотаріусом К.І. Тереховою та зареєстровано в реєстрі за № 1167 (далі - Договір відчуження).

У Договорі відчуження визначено, що, у зв`язку з укладенням Договору застави у забезпечення зобов`язань ТОВ "Овруч Стоун" умов Кредитного договору № КК2021-0164 від 06.09.2021 та ТОВ "Рок Трейд" умов Кредитного договору № КК2020-0201 від 07.12.2020, Відчужувач передав, а Набувач прийняв у власність належну Відчужувачу частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" (11114, Житомирська обл., Овруцький р-н смт. Першотравневе, вул. Кварцитників, буд. 1А, ідентифікаційний код юридичної особи 38335496) на умовах, що зазначені в цьому Договорі.

Умовами Договору відчуження передбачено, що статутний капітал ТОВ "Овруч Стоун" складає 100 000,00 грн., частка відчужувача становить 100%, що складає 100 000,00 грн (п. 2 Договору відчуження).

Відчужувач передав, а Набувач набув частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" в розмірі 100% статутного капіталу, що складає 100 000,00 грн. (далі - частка, що відчужується) (п. 3 Договору відчуження).

Відповідно до п. 5 Договору відчуження, сторони погодили, що цей Договір укладено з такою відкладальною обставиною: право власності на частку, що відчужується, переходить від Відчужувача до Набувача з моменту реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

У зв`язку з тим, що право власності на частку, яка відчужується, переходить до Набувача в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2, то оплата вартості частки, яка відчужується, Набувачем не здійснюється, але в рахунок компенсації вартості частки, яка відчужується, Відчужувач набуває право вимоги до відповідного позичальника за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2 в розмірі боргу, що був погашений за рахунок частки, яка відчужується (п. 7 Договору відчуження).

Так, у зв`язку з укладенням Договору відчуження, також 06.09.2021 між ПАТ "Банк Восток" (Набувач) та ТОВ "Поліхім" (Відчужувач) було укладено Акт приймання - передачі частки у статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ "Овруч Стоун", що посвідчений приватним нотаріусом К.І. Тереховою та зареєстровано в реєстрі за № 1168 (далі - Акт прийому-передачі корпоративних прав).

Пунктом 3 Акту прийому-передачі корпоративних прав визначено, що Акт укладено з такою відкладальною обставиною: право власності на частку в статутному капіталі (корпоративні права), що відчужуються, переходять від Відчужувача до Набувача з моменту реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

Банк скористався своїм правом та звернув стягнення на заставне майно, набув у власність 100% корпоративних прав ТОВ "Поліхім" в ТОВ "Овруч Стоун", які в подальшому були відчуженні.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань новими власниками 100% часток у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" є: ТОВ "Метал Солюшинз" (), ТОВ "Кебмоторс" (), ТОВ "Приватна Інвестиційна Компанія" ().

Обґрунтовуючи позовні вимоги в порядку ст. 203 ЦК України та ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства позивач, як кредитор стверджує, що ТОВ "Поліхім" фактично безоплатно здійснило відчуження своєї частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" в розмірі 100% статутного капіталу, що складає 100 000,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що ТОВ "Поліхім" узяло на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог третіх осіб ТОВ "Овруч Стоун" за Кредитним договором № КК2020-0201 від 07.12.2020 без відповідних майнових дій іншої сторони. Внаслідок укладення спірного Договору застави майно ТОВ "Поліхім" незаконно вибуло з володіння боржника, чим завдало шкоди кредиторам ТОВ "Поліхім", яке зазнало значних майнових втрат та стало неплатоспроможним перед іншими кредиторами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у даній справі у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Вказане рішення суду першої інстанції залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.05.2024 касаційну скаргу ТОВ "КУА та АПФ "Даліз-Фінанс" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 та рішення Господарського суду м. Києва від 11.09.2023 скасовано, справу № 910/429/22 (910/6837/22) направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Повертаючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд у мотивувальній частині постанови від 09.05.2024 у справі № 910/429/22 (910/6837/22) вказав, що у цій справі, суди першої та апеляційної інстанції, констатувавши відповідність спірних правочинів вимогам ст. 203 ЦК України не надали оцінки оспорюваним позивачем договорам на наявність спеціальних ознак, визначених статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства, про наявність яких стверджував позивач протягом всього розгляду справи.

Встановивши укладення в один день (06.09.2021) Договору про заміну боржника в зобов`язанні (переведення боргу) між ТОВ "Торговий Дім "АГРОІМПОРТ ЛТД", ТОВ "Рок Трейд" та ПАТ "Банк Восток", відповідно до якого всі права та зобов`язання ТОВ "Торговий Дім "АГРОІМПОРТ ЛТД" за Кредитним договором перейшли до ТОВ "Рок Трейд"; кредитного договору між ПАТ "Банк Восток" та ТОВ "Овруч Стоун", Договору застави корпоративних прав, за яким ТОВ "Поліхім" взяло на себе заставні зобов`язання для забезпечення власним майном виконання кредитних зобов`язань третіх осіб; Договору відчуження частки у статутному капіталі, за яким ТОВ "Поліхім" передав Банку у власність 100% статутного капіталу ТОВ "Овруч Стоун", суди не дослідили дійсні мотиви сторін, наявність легітимної мети та економічної обґрунтованості спірних правочинів, а також розумність і добросовісність дій їх учасників; не надали оцінки періоду укладення спірних правочинів у контексті дати відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Поліхім". Крім того, встановивши склад учасників юридичних осіб - контрагентів у спірних правовідносинах, суди попередніх інстанцій на надали оцінки вказаним обставинам через призму їх пов`язаності/заінтересованості.

Згідно ч. 5 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Як уже вказувалось вище, 06.09.2021 між ПАТ "Банк Восток" (Заставодержатель) та ТОВ "Поліхім" (Заставодавець) було укладено Договір застави корпоративних прав, що посвідчено приватним нотаріусом К.І. Тереховою та зареєстровано в реєстрі за № 1166.

За умовами, Договору застави, ТОВ "Поліхім", як майновий поручитель, передає в заставу власне майно, а саме корпоративні права учасника ТОВ "Овруч Стоун" (100%), за виконання ТОВ "Овруч Стоун" умов Кредитного договору № КК2021-0164 від 06.09.2021, а також виконання ТОВ "Рок Трейд" умов Кредитного договору № КК2020-0201 від 07.12.2020.

У п. 3.6 Договору застави сторони визначили, що Заставодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет застави для погашення заборгованості Позичальника за Основним договором у випадку:

- прострочення терміну виконання грошових зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків за кредитом, комісії, неустойки згідно Основного договору більше ніж на 10 днів;

- у випадку порушення провадження у справі про банкрутство у справі про банкрутство Позичальника/Заставодавця/Товариства, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань за Основним договором;

- прийняття рішення про припинення юридичної особи Позичальника/ Заставодавця;

- набуття третьою особою права звернути стягнення на Предмет застави.

При тому, згідно з п. 5.2. Договору застави, звернення стягнення на Предмет застави відбувається у випадку передбачених Договором, і здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору.

Згідно п. 5.1.1. Договору застави, одночасно з укладенням цього Договору, Сторони укладають договір про відчуження частки в статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" з відкладальною умовою, який набуває чинності з моменту ініціювання Заставодержателем звернення стягнення на Предмет застави.

Так, на виконання п. 5.1.1. Договору застави, 06.09.2021 між ПАТ "Банк Восток" (Набувач) та ТОВ "Поліхім" (Відчужувач) було укладено Договір відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун", що посвідчений приватним нотаріусом К.І. Тереховою та зареєстровано в реєстрі за № 1167.

У Договорі відчуження визначено, що, у зв`язку з укладенням Договору застави у забезпечення зобов`язань ТОВ "Овруч Стоун" умов Кредитного договору № КК2021-0164 від 06.09.2021 та ТОВ "Рок Трейд" умов Кредитного договору № КК2020-0201 від 07.12.2020, Відчужувач передав, а Набувач прийняв у власність належну Відчужувачу частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" на умовах, що зазначені в цьому Договорі.

Умовами Договору відчуження передбачено, що статутний капітал ТОВ "Овруч Стоун" складає 100 000,00 грн., частка відчужувача становить 100%, що складає 100 000,00 грн (п. 2 Договору відчуження).

Відчужувач передав, а Набувач набув частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" в розмірі 100% статутного капіталу, що складає 100 000,00 грн. (далі - частка, що відчужується) (п. 3 Договору відчуження).

При тому, у відповідності до п. 5 Договору відчуження, сторони погодили, що цей Договір укладено з такою відкладальною обставиною: право власності на частку, що відчужується, переходить від Відчужувача до Набувача з моменту реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави за Договором застави.

У зв`язку з тим, що право власності на частку, яка відчужується, переходить до Набувача в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2, то оплата вартості частки, яка відчужується, Набувачем не здійснюється, але в рахунок компенсації вартості частки, яка відчужується, Відчужувач, тобто ТОВ "Поліхім", набуває право вимоги до відповідного позичальника за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2 в розмірі боргу, що був погашений за рахунок частки, яка відчужується (п. 7 Договору відчуження).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Аналогічні положення містяться в частині другій статті 1 Закону України "Про заставу".

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідні положення наведено також у статті 1 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Згідно приписів статті 572 ЦК України, метою укладення договору застави є отримання кредитором додаткових гарантій виконання основного зобов`язання забезпеченого цим договором, у разі невиконання якого боржником таке зобов`язання підлягає виконанню заставодавцем. Тобто застава є визначеним законним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим фактично обумовлюється її похідний (акцесорний) характер стосовно основного зобов`язання.

ЦК України, Закон України "Про заставу" закріплюють лише право заставодержателя, у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Так, за частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (частина 3 статті 3 Закону України "Про заставу").

Правова природа застави полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

При цьому, в правовідносинах застави майновий поручитель за договором застави вступає у правовідносини безпосередньо з кредитором (заставодержателем) але не від імені боржника, а від власного.

Однією із ознак застави є те, що вона являє собою додаткове (акцесорне) зобов`язання, що не може існувати автономно і самостійно. Воно завжди викликано наявністю іншого зобов`язання, яке потребує забезпечення свого виконання. Акцесорність застави означає, що припинення основного зобов`язання або недійсність договору, забезпеченого заставою, тягне за собою неможливість існування і застави.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно з частиною 2 статті 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який є спеціальним законом, що визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором.

Тож саме позичальником - боржником у зобов`язанні за кредитним договором (ТОВ "Овруч Стоун"/ТОВ "Рок Трейд") має бути виконаний обов`язок за договором перед кредитодавцем, а у разі забезпечення цього зобов`язання заставою майнового поручителя - такий обов`язок може бути виконаний майновим поручителем в межах вартості предмета застави.

Таким чином, укладення договору застави не зумовлює виникнення у заставодержателя майнових зобов`язань перед майновим поручителем (заставодавцем), в тому числі обов`язку вчинення майнових дій на користь майнового поручителя, адже договір застави за своє суттю є договором за яким виникають зобов`язання, які мають акцесорний (похідний) характер стосовно основного зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі № 922/2960/17 сформував правовий висновок щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсним договору іпотеки, укладеного боржником як такого за яким боржник прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони.

Зокрема, Верховний Суд вказав, що тлумачення абзацу другого частини першої статті 20 Закону про банкрутство, абзацу другого частини другої статті 42 КУзПБ із застосуванням філологічного способу їх інтерпретації свідчить, що наведена в цих нормах підстава визнання правочину боржника недійсним може бути застосована до правочину наслідком вчинення якого є виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину.

Системний аналіз положень статті 572, частини першої статті 576 ЦК України, статті 1, частини п`ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" свідчить, що за своє правовою природою іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, з урахуванням чого не може існувати самостійно без основного зобов`язання, а укладення договору іпотеки, як похідного від договору основного зобов`язання, не є підставою для виникнення майнових зобов`язань до моменту порушення виконання боржником основного договору зобов`язання.

Укладення третьою стороною та кредитором договору іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором не зумовлює виникнення у заставодавця майнових зобов`язань з моменту укладання такого договору та до моменту порушення боржником основного зобов`язання і не вимагає вчинення боржником на користь третьої особи майнових дій з моменту укладення договору іпотеки.

Укладений боржником договір іпотеки не може бути визнаним недійсним з підстав визначених абзацом другим частини першої статті 20 Закону про банкрутство (абзацом другим частини другої статті 42 КУзПБ) - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки його укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину, а лише має наслідком виникнення у майнового поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором).

Такий висновок Верховного Суду повністю узгоджується з нормами матеріального права.

Як вбачається зі змісту пункту третього частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Разом з тим, згідно п. 7 Договору відчуження, у зв`язку з тим, що право власності на частку, яка відчужується, переходить до Набувача в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2, то оплата вартості частки, яка відчужується, Набувачем не здійснюється, але в рахунок компенсації вартості частки, яка відчужується, Відчужувач, ТОВ "Поліхім", набуває право вимоги до відповідного позичальника за Кредитним договором-1 та/або Кредитним договором-2 в розмірі боргу, що був погашений за рахунок частки, яка відчужується.

Так, у разі виконання ТОВ "Поліхім" як майновим поручителем частково основного зобов`язання за рахунок повної вартості предмета застави, визначеної в Договорі застави, виконання обов`язку боржника перед кредитором не відбудеться, при тому має місце часткове виконання обов`язку Боржників за Кредитними договорами та виконання майновим поручителем ТОВ "Поліхім" свого акцесорного зобов`язання.

При цьому, як зазначалося вище у випадку часткового виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання, яким було частково забезпечене основне зобов`язання, до майнового поручителя, ТОВ "Поліхім", переходить право вимоги до боржників в тому обсязі, в якому ним виконано свій обов`язок перед кредитором відповідно до умов Договору застави.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/23070/17.

Враховуючи вищевикладене, за результатом укладення Оскаржуваних правочинів та звернення стягнення на предмет застави, ТОВ "Поліхім" набув право вимоги до Позичальників на суму предмету застави, а саме на 100 000,00 грн., а відтак це не може вважатись безоплатним відчуженням майна, взяттям на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони чи відмовою від власних майнових вимог.

Щодо визначених позивачем обставин пов`язаності/заінтересованості в оскаржуваних правочинах, судом встановлено наступне.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав якщо боржник уклав договір із заінтересованою особою.

Відтак, як випливає з наведеної вище норми, для визнання недійсним правочину, що був вчинений боржником в такому правочині повинні одночасно бути присутніми наступні характеристики:

- правочин вчинений в "підозрілий період", тобто протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство боржника;

- другою стороною (контрагентом) такого правочину повинна бути заінтересована особа згідно визначення, що міститься в частині 1 КУзПБ;

- така заінтересованість має бути саме на момент укладення відповідного оскаржуваного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження позивачем є наступні правочини:

- договір застави корпоративних прав від 06.09.2021, що був укладений між ПАТ "Банк Восток" (Заставодержатель) та ТОВ "Поліхім" (Заставодавець);

- договір відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" від 06.09.2021, що був укладений між ПАТ "Банк Восток" (Набувач) та ТОВ "Поліхім" (Відчужувач);

- акт приймання-передачі частки у статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ "Овруч Стоун" від 06.09.2021, що був укладений між ПАТ "Банк Восток" (Набувач) та ТОВ "Поліхім" (Відчужувач).

Як підтверджується матеріалами справи, станом на дату укладання оскаржуваних правочинів, тобто станом на 06.09.2021, єдиними учасниками ТОВ "Поліхім" були:

- АТ "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Фьюче Інвестментс", , розмір внеску до статутного фонду: 100 000,00 грн;

- ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 900 000,00 грн.

В свою чергу, станом на 06.09.2021, єдиним учасником АТ "Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд "Фьюче Інвестментс" є ОСОБА_1 .

Станом на момент укладення оскаржуваних правочинів, засновниками ПАТ "Банк Восток" є акціонери згідно реєстру власників цінних паперів, а саме ТОВ "Восток капітал" () з кількістю простих бездокументарних іменних акцій в сумі: 3 073 500, що є 100.00 % від загальної кількості акцій. Кінцевими бенефіціарами ПАТ "Банк Восток" у відповідний період були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відтак, враховуючи викладене вище, оскаржувані правочини не були укладені між заінтересованими особами та не можуть бути визнані недійсними на підставі частини другої статті 42 КУзПБ.

Більш того, посилання Позивача на недійсність оскаржуваних правочинів з підстав того, що на момент набрання чинності договором відчуження, майно було безоплатно відчужено Боржником, ТОВ "Поліхім", кінцевим бенефіціаром якого на такий момент був ОСОБА_5 , на користь бенефіціарного власника ОСОБА_5 через залучення третіх осіб, - не відповідає фактичним обставинам справи.

Як уже зазначалось вище, частина друга статті 42 КУзПБ визначає підстави оскарження правочинів укладених боржником в "підозрілий період" якщо такий правочин був укладений з заінтересованою особою, а така заінтересованість існувала саме на момент укладення такого правочину. Так, на момент укладення оскаржуваних Позивачем правочинів між сторонами таких договорів не було ніякої заінтересованості.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано Позивачем, у зв`язку з невиконанням фінансових зобов`язань ТОВ "Овруч Стоун" за Кредитним договором № КК2021-0164 від 06.09.2021 та ТОВ "Рок Трейд" за Кредитним договором № КК2020-0201 від 07.12.2020, а також у відповідності до умов Договору застави, Договору відчуження та Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, 17.01.2022, за заявою ПАТ "Банк Восток" в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано звернення стягнення на предмет Договору застави. Так, за результатом відповідного звернення стягнення на предмет застави, саме ПАТ "Банк Восток" стало власником корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"(100% частки в статутному капіталі).

В подальшому, ПАТ "Банк Восток", як власником корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Овруч Стоун", було укладено наступні правочини:

- Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" від 17.01.2022, згідно з яким ПАТ "Банк Восток" (Продавець) передав у власність ТОВ "КЕБМОТОРС" (Покупець) належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" у розмірі 21 000 грн, що складало 21 % від статутного капіталу ТОВ "Овруч Стоун" (Частка), а Покупець прийняв цю Частку та сплатив за неї грошову суму у розмірі та в порядку визначеному Договором;

- Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" від 17.01.2022, згідно з яким ПАТ "Банк Восток" (Продавець) передав у власність ТОВ "МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ" (Покупець) належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" у розмірі 21 000 грн, що складало 21 % від статутного капіталу ТОВ "Овруч Стоун" (Частка), а Покупець прийняв цю Частку та сплатив за неї грошову суму у розмірі та в порядку визначеному Договором;

- Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" від 17.01.2022, згідно з яким ПАТ "Банк Восток" (Продавець) передав у власність ТОВ "ПРИВАТНА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" (Покупець) належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" у розмірі 9 000 грн, що складало 9 % від статутного капіталу ТОВ "Овруч Стоун" (Частка), а Покупець прийняв цю Частку Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.08.2024 17 та сплатив за неї грошову суму у розмірі та в порядку визначеному Договором;

- Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" від 17.01.2022, згідно з яким ПАТ "Банк Восток" (Продавець) передав у власність ПАТ "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "СМАРТ КАПІТАЛ" (Покупець) належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Овруч Стоун" у розмірі 49 000 грн, що складало 49 % від статутного капіталу ТОВ "Овруч Стоун" (Частка), а Покупець прийняв цю Частку та сплатив за неї грошову суму у розмірі та в порядку визначеному Договором.

Наведені вище правочини не оскаржувались та є дійсними.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла таких висновків.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредиторам використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними, визначених ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та наведені норми, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити учасникам провадження у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.03.2025.

Суддя П.П. Чеберяк