ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 Справа № 917/111/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Дерій Ю.В., розглянувши матеріали

за позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Берізка», вул. Сумська, 40, кв. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про зобов`язання повернути майно

представники сторін в судове засідання не з`явились

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Берізка» (далі - ТОВ «Фірма «Берізка», позивач) до ОСОБА_1 (відповідач ) про зобов`язання відповідача повернути печатку, код доступу до електронної пошти, справи згідно з переліком, сформованим в діловодстві, в тому числі справи щодо персоналу, бухгалтерську справу, в тому числі головну бухгалтерську книгу, а також фінансовий звіт за 2-й квартал 2013 року (в редакції уточненої позовної заяви, а.с.40-44).

Згідно з ухвалою від 16.01.2025 позовна заява була залишена без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше трьох днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 23.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначив на 13.02.2025. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Згідно з ухвалою від 13.02.2025 суд відклав підготовче засідання у справі на 06.03.2025 на 11:30.

Від позивача надійшла заява від 13.02.2025 про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно з ухвалою від 06.03.2025 суд закрив підготовче провадження у справі; справу призначив до судового розгляду на 03.04.2025 на 10:00.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач був директором ТОВ «Фірма «Берізка» та після звільнення з посади директора не повернув позивачу печатку та документи.

Відповідач відзив на позов не надав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином - за адресою, зазначеною в Єдиному демографічному реєстрі (відповідь № 1219993 від 21.03.2025), а також шляхом розміщення 19.02.2025 Господарським судом Полтавської області відповідного оголошення на офіційному сайті суду про розгляд справи № 917/111/25.

Після опублікування оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України учасники справи вважаються такими, що повідомлені належним чином про розгляд справи.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК ) України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач є юридичною особою у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб з 26.05.1993 року (а.с.7-8).

Між позивачем та відповідачем було укладено трудовий контракт від 01.01.2010 (далі - контракт), відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе обов`язки керівника (директора) ТОВ «Фірма «Берізка» (а.с.9-10).

П.2.2.2 контракту на відповідача, серед інших, були покладені зобов`язання щодо організації та забезпечення діяльності товариства (позивача), в тому числі - збереження й ефективного використання майна товариства.

Згідно з п.7.1 зазначеного вище контракту, він діяв з 01.01.2010 по 01.01.2015.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 по справі № 524/6878/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фірма «Берізка» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, яке набрало законної сили (копія додана до позовної заяви, а.с.18-19), встановлено, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Фірма «Берізка» на посаді директора з 03 серпня 2009 року.

Зазначеним вище рішенням (з посиланням на обставини, встановлені рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.10.2013 за участю цих же сторін) також встановлено, що трудовий договір, укладений між ТОВ «Фірма «Берізка» та ОСОБА_1 розірваний з 19.06.2013, відповідно, з вказаної дати ОСОБА_1 не є директором ТОВ «Фірма «Берізка».

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії»).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права та вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З урахуванням викладеного, факт перебування відповідача на посаді директора ТОВ «Фірма «Берізка» та факт його звільнення з вказаної посади не потребує доказування, оскільки він встановлений рішенням суду у цивільній справі, в якій брали участь ті самі особи.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.02.2024 по справі № 524/10385/23, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 29.05.2024, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Фірма «Берізка» до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути печатку, доступ до електронної пошти, документи фірми та особові справи щодо персоналу товариства.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, посилаючись на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19, дійшов висновку, що спір у вказаній справі підпадає під юрисдикцію господарського суду, оскільки вказані спірні правовідносини пов`язані з вирішенням корпоративного спору у спосіб покладення на колишнього директора товариства зобов`язання з повернення ним печатки підприємства та інших документів, які, на думку позивача, він протиправно продовжує утримувати, чим створює перешкоди у здійсненні господарської діяльності ТОВ «Фірма «Берізка».

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 10.07.2024 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на вказані вище судові акти по справі № 524/10385/23, зазначивши, що позовні вимоги ТОВ «Фірма «Берізка» спрямовані на зобов`язання колишнього директора товариства повернути печатку та документи, що пов`язано з господарською діяльністю юридичної особи, тому суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, до юрисдикції господарських судів віднесені, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч. 3 ст. 167 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві.

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 97 ЦК України).

З огляду на суб`єктний склад та зміст правовідносин, спір між юридичною особою та фізичною особою - колишнім директором (виконавчим органом) щодо нездійснення повноважень як посадової особи і після припинення повноважень директора цього товариства слід розглядати як спір, що виник з корпоративних відносин.

Вимоги про повернення колишнім директором підприємства установчих, бухгалтерських та інших документів щодо діяльності та управління господарською організацією безпосередньо пов`язані з можливістю здійснення керівництва товариством, а самим товариством - можливістю ведення господарської діяльності, тому відповідний спір є таким, що виник з корпоративних відносин та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) та постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 501/2401/19 (провадження № 61-3798св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 337/2055/20 (провадження № 61-12914св21), від 02 лютого 2022 року у справі № 387/603/20 (провадження № 61-12028св21).

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 231 ГПК України у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Враховуючи викладене, спір виник з корпоративних правовідносин та підлягає вирішенню господарським судом.

За змістом положень ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно з частиною першою ст. 9 вказаного вище Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 6 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за № 736/27181 (далі - Правила організації діловодства), відповідальність за організацію діловодства та архівної справи несе керівник установи.

У ст. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» визначено, що документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Відповідно до частини першої ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. З наведеного можна зробити висновок про те, що документ є рухомою, неподільною, визначеною індивідуальними ознаками, неспоживчою річчю, тобто є майном в розумінні цивільного законодавства.

Особливістю документа як майна є те, що він не має номінальної вартості та не обліковується в бухгалтерському обліку.

Таким чином, документи, які витребовує позивач, є майном, яке належить на праві власності товариству, носить виключно документарний характер, та не має номінальної вартості.

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.05.2021 у справі №759/9008/19.

Відповідно до змісту вказаних вище нормативних актів та п.2.2.2 контракту, саме відповідач як керівник (директор) ТОВ «Фірма «Берізка» був зобов`язаний організувати збереження майна позивача, в тому числі документів (справи щодо персоналу, бухгалтерську справу, в тому числі, головну бухгалтерську книгу) згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5.

Згідно з пунктом 1 розділу XV Правил організації діловодства, під час зміни керівника установи наявність і стан документів (справ), що знаходяться в діловодстві структурних підрозділів та в архіві, а також облікових документів та довідкового апарату до них відбиваються окремим розділом в акті приймання-передавання установи. Відповідно до облікових даних служби діловодства та архіву в акті наводяться окремо кількість документів, що знаходяться в діловодстві, та кількість справ, що зберігаються в архіві, у тому числі кількість справ, що внесені до Національного архівного фонду.

Отже, колишній керівник товариства за актом приймання-передавання має передати новопризначеному керівнику товариства всі документи, які знаходяться в діловодстві товариства.

Відповідна правова позиція щодо необхідності передачі колишнім керівником новопризначеному керівнику за актом приймання-передавання всіх документів товариства, які знаходяться у діловодстві, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.05.2021 у справі №759/9008/19.

Згідно з п.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно заявлених вимог про зобов`язання повернути печатку товариства, судом приймається до уваги наступне.

Частиною четвертою ст.62 Господарського кодексу (далі - ГК ) України, в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» від 15.04.2014 (який набрав чинності з 06.11.2014) було передбачено, що підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Зміни до вказаної вище норми, відповідно до яких підприємство не зобов`язане, а лише може мати печатку, набрали чинності з 06.11.2014.

Таким чином, в період виконання відповідачем посадових обов`язків директора ТОВ «Фірма «Берізка», до моменту його звільнення з посади директора, позивач, як суб`єкт господарювання та підприємство (юридична особа) в розумінні ст.62 ГК України, був зобов`язаний мати печатку.

На момент початку виконання відповідачем обов`язків директора ТОВ «Фірма «Берізка» та укладення з ним контракту від 01.10.2010 діяла Інструкція про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об`єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом МВС України від 11.01.1999 № 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за № 264/3557 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.3.4.1 згаданої вище Інструкції, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними

покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об`єднань, суб`єктів господарської діяльності. При зміні керівника печатки і штампи передаються новопризначеному керівнику за актом.

У разі крадіжки, втрати печаток чи штампів керівники підприємств, установ і організацій, господарських об`єднань або громадяни зобов`язані вжити заходів задля їх розшуку, а також негайно повідомити про це органи внутрішніх справ (п.3.1.12 Інструкції).

Відповідачем не надані суду докази того, що печатка ТОВ «Фірма «Берізка» була втрачена (викрадена) в період перебування його на посаді директора товариства (позивача).

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

П.6 ухвали суду від 23.01.2025 про прийняття позовної зави до розгляду та відкриття провадження у справі суд, відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України, зобов`язав відповідача надати докази повернення позивачу печатки ТОВ «Фірма «Берізка» та документів, вимоги про повернення яких висуваються в позовній заяві, але такі докази надані суду відповідачем не були.

В зв`язку з цим, суд визнає встановленим факт неповернення відповідачем печатки та документів, зазначених позивачем в позовній заяві, після звільнення відповідача з посади директора ТОВ «Фірма «Берізка».

З урахуванням викладеного, позов в частині вимог про зобов`язання відповідача повернути печатку та справи ТОВ «Фірма «Берізка» згідно з переліком, сформованим в діловодстві, в тому числі справи щодо персоналу, бухгалтерську справу, в тому числі головну бухгалтерську книгу, визнається судом обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути код доступу до електронної адреси berizka2@ua відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки позивачем не надані будь-які докази, які б свідчили про передачу відповідачу коду доступу до вказаної електронної адреси на момент укладення з ним контракту, або про її створення саме як електронної адреси позивача в період виконання відповідачем обов`язків директора ТОВ «Фірма «Берізка» та наявність у відповідача коду доступу до цієї адреси.

Вимоги позивача про зобов`язання повернути фінансовий звіт за 2-й квартал 2013 року відхиляються судом, оскільки носять неконкретизований характер, крім того, позивачем не надані докази, які б свідчили про фактичне створення відповідного звіту в період виконання відповідачем обов`язків директора ТОВ «Фірма «Берізка».

Згідно з частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням обставин справи, встановлених судом, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст. 129 ГПК України)

Враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги про витребування печатки та документів, тобто майна, яке не має номінальної вартості, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача (з огляду на довготривале невиконання відповідачем свого обов`язку повернути майно позивача після звільнення з посади директора), судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Берізка» (вул. Сумська, 40, кв. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) в особі представника Олефіра Петра Петровича:

- печатку ТОВ «Фірма «Берізка»;

- справи ТОВ «Фірма «Берізка» згідно з переліком, сформованим в діловодстві, в тому числі справи щодо персоналу: форма П-1 «Накази (розпорядження) про прийняття на роботу; форми П-2 «Особова картка працівника»; форма П-3 «Наказ (розпорядження) про надання відпустки»; форма П-4 «Наказ (розпорядження) «Про припинення трудового договору (контракту); форма П-5 «Табель використання робочого часу»; форма П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника»; форма П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена);

- бухгалтерську справу, в тому числі головну бухгалтерську книгу.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Берізка» (вул. Сумська, 40, кв. 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині вимог в позові відмовити.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя І.І. Пушко