РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2025Справа № 910/738/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Антонов"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високоточні технології"

про стягнення 316 680,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гоцалюк М.О., в порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Антонов» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Високоточні технології» про стягнення 316 680,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 10.6551.2024 від 22.07.2024, в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.02.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, до якого долучено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

03.03.2025 представником позивача подано відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 31.03.2025.

12.03.2025 представником відповідача подано заперечення.

21.03.2025 представником позивача подано додаткові пояснення.

У судове засідання 31.03.2025 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 31.03.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Високоточні технології» (далі - постачальник, відповідач) та Акціонерним товариством «Антонов» (далі - покупець, позивач) укладено Договір поставки № 10.6551.2024 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати 9поставити) у зумовлені строки (строк) покупцеві блок БСК-3 (код за ДК 021:20-6) (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього обумовлену Договором грошову суму.

Істотними умовами Договору є кількість, асортимент, ціна, умови та місце поставки товару, які узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) цього Договору, або письмових Додатків (специфікацій) по кожній окремій поставці товару в рамках цього Договору та становлять невід`ємну частину цього Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 та 2.4 Договору ціна на товар, поставка якого здійснюється згідно з умовами цього Договору, встановлюється в національній валюті України і визначається у Додатку (Специфікації) до цього Договору.

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в Додатку (Специфікації) і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов`язані з постачанням товару.

Загальна сума Договору згідно зі Специфікацією складає 2 184 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 364 000,00 грн.

Згідно з пунктами 3.1-3.3 Договору поставка товару за цим Договором здійснюється згідно Специфікації (Додаток № 1).

Товар поставляється на умовах DDP згідно Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року, склад покупця: м. Київ, вул. Мрії, 1.

Відповідно до умов цього Договору датою поставки товару є дата передачі товару постачальником покупцеві в зазначеному в цьому Договорі місці, що підтверджується відповідною відміткою уповноваженої особи покупця в первинних документах (видатковій накладній).

За умовами п. 4.2 Договору розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахунку покупцем 30% від вартості товару протягом 3 календарних днів після підписання Договору і отримання рахунку від постачальника.

Остаточний розрахунок у розмірі 70% від вартості товар здійснюється протягом 5 календарних днів після підписання видаткової накладної і отримання позитивного висновку вхідного контролю на території покупця.

Згідно з п. 5.1 Договору приймання товару за кількістю проводиться у відповідності до обов`язкових товаросупровідних документів та Специфікації (Додаток № 1) до цього Договору; приймання товару за якістю - згідно результатів вхідного контролю на території покупця.

У відповідності до п. 5.2 Договору у разі неможливості поставити недопоставлений товар або замінити неякісний товар, постачальник протягом 7 робочих днів з дати направлення письмової вимоги покупцем повертає кошти за неякісний або за недопоставлений товар.

Пунктом 6.2.1 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний поставити (передати) покупцю якісний товар, а також необхідну документацію в місці та у встановлений цим Договором строк.

В свою чергу пунктом 6.3.2 Договору визначено, що покупець зобов`язаний у встановлений цим Договором та спосіб оплатити постачальнику вартість товару.

Відповідно до п. 7.2 Договору сторона не несе відповідальність за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності).

Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору.

Згідно з п. 7.4 Договору за непостачання, несвоєчасне постачання товару або за прострочення заміни товару неналежної якості постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого неякісного товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 1% від вказаної вартості товару.

У відповідності до п. 7.5 Договору порушення покупцем терміну оплати авансу зумовлює відтермінування поставки на відповідну кількість календарних днів.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору та закінчується 31.12.2024 (п. 10.2 Договору).

У пункті 10.4 Договору визначено, що якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Відповідно до п. 12.4 Договору додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 до Договору відповідно до якої поставці підлягає блок БСК-3 вартістю 2 184 000,00 грн. у строк до 01.09.2024.

12 серпня 2024 року відповідачем виставлено позивачу на оплату рахунок № ВТ-240022 від 12.08.2024 на суму 2 184 000,00 грн., який позивачем оплачено згідно платіжного доручення № 4005 від 22.08.2024 на суму 655 200,00 грн.

Листом № 7-08 від 23.08.2024 відповідач повідомив позивача, що оскільки до закінчення терміну поставки залишилось 5 робочих днів, з огляду на порушення позивачем строку оплати рахунку, в зв`язку з чим відповідач запропонував позивачу або продовжити термін постачання по Договору до 01.10.2024, або надати реквізити для повернення коштів у сумі 655 200,00 грн. та зазначив, що у випадку неотримання відповіді в триденний термін, кошти будуть повернуті на рахунок, з якого вони були сплачені.

За результатами розгляду Листа відповідача № 7-08 від 23.08.2024, представник позивача - Коваленко Віктор Олександрович електронним листом 27.08.2024 повідомив відповідача, що позивач приймає пропозицію продовжити термін поставки до 01.10.2024, про що буде укладена відповідна додаткова угода до Договору в найкоротший термін.

28 серпня 2024 року відповідачем повернуто позивачу суму попередньої оплати в розмірі 655 200,00 грн. згідно платіжної інструкції № 106 від 28.08.2024.

Листом № 8-08 від 29.08.2024 відповідач повідомив позивача, що змушений був повернути отриману передоплату, в зв`язку з тим, що не отримав жодної офіційної відповіді на Лист № 7-08 від 23.08.2024.

03 грудня 2024 року позивач звернувся до відповідача із Вимогою вих. № 126/17275-24 про сплату пені в розмірі 187 824,00 грн. та штрафу в розмірі 21 840,00 грн. за порушення строків поставки товару за Договором, на яку відповідач надав Відповідь № 7-17247 від 09.12.2024. у якій зазначив, що оскільки ТОВ «Високоточні технології» не отримавши від АТ «Антонов» погодження про зміну строку (терміну) поставки товару у формі, визначеній п.п. 12.4 та 12.5 Договору та вчасно повернувши повну суму авансу, діяло на засадах добросовісності та справедливості, у ТОВ «Високоточні технології» відсутні підстави для задоволення Вимоги та сплати неустойки.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому з огляду на не поставку відповідачем товару за Договором, у відповідності до п. 7.4 Договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 294 840,00 грн. та штраф у розмірі 21 840,00 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що жодного офіційного листа з підписом та печаткою АТ «Антонов» та Додаткової угоди про продовження терміну поставки, складених відповідно до пунктів 12.4 та 12.5 Договору, до електронного листа Коваленка В.О. від 27.08.2024 долучено не було, а положення п. 7.5 Договору не може нівелювати або підміняти вимоги п. 12.4 Договору, оскільки за 4 дні до кінцевої дати поставки здійснити поставку товару було неможливо, виконавши всі можливі дії, передбачені п. 6.1 Договору, відповідач діючи на засадах добросовісності, розумності та справедливості, з метою уникнення судових спорів щодо повернення коштів, 28.08.2024 добровільно повернув позивачу авансовий платіж у повному обсязі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 265 ГК України встановлено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Отже, перелік істотних та обов`язкових умов договору поставки (купівлі-продажу) визначено у главі 54 ЦК України.

Істотними умовами Договору є кількість, асортимент, ціна, умови та місце поставки товару, які узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) цього Договору, або письмових Додатків (специфікацій) по кожній окремій поставці товару в рамках цього Договору та становлять невід`ємну частину цього Договору (п. 1.2 Договору).

Судом встановлено, що між сторонами було погоджено всі істотні умови договору поставки та на виконання умов Договору Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої поставці підлягає блок БСК-3 вартістю 2 184 000,00 грн. у строк до 01.09.2024.

Так, за умовами п. 4.2 Договору розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахунку покупцем 30% від вартості товару протягом 3 календарних днів після підписання Договору і отримання рахунку від постачальника.

Остаточний розрахунок у розмірі 70% від вартості товар здійснюється протягом 5 календарних днів після підписання видаткової накладної і отримання позитивного висновку вхідного контролю на території покупця.

При цьому, лише 12 серпня 2024 року відповідачем виставлено позивачу на оплату рахунок № ВТ-240022 від 12.08.2024 на суму 2 184 000,00 грн., який позивачем оплачено згідно платіжного доручення № 4005 від 22.08.2024 на суму 655 200,00 грн.

Водночас, у п. 7.5 Договору сторонами при укладенні Договору узгоджено, що порушення покупцем терміну оплати авансу зумовлює відтермінування поставки на відповідну кількість календарних днів.

Отже, сторонами ні в умовах Договору, ні Специфікації не узгоджувалось виникнення обов`язку з поставки позивачу товару лише після здійснення попередньої оплати та разом з тим, було обумовлено відтермінування поставки у разі порушення позивачем строку оплати на відповідну кількість календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 221 Господарського кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України установлено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави стверджувати, що термін "кредитор" у ст. 613 ЦК України використовується умовно як сторона, що у зобов`язальних правовідносинах протистоїть особі, яка є боржником. Виходячи з чого, зазначені в ч. 4 ст. 612 ЦК України умови настають, зокрема, у разі невиконання кредитором свого зобов`язання за договором шляхом належного прийняття або неприйняття виконаного боржником зобов`язання за договором, внаслідок чого прострочення боржника не може настати до виконання кредитором свого обов`язку.

Таким чином, враховуючи п. 7.5 Договору, оскільки позивачем, виставлений відповідачем 12.08.2024 рахунок оплачено 22.08.2024, з урахуванням визначеного у Специфікації строку поставки до 01.09.2024, відповідач зобов`язаний був поставити позивачу товар до 09.09.2024 включно, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки у даному випадку, останній день строку вже обумовлено відтермінуванням строку поставки на кількість календарних днів, на яку позивач порушив строк оплати, а не вказівкою на відповідну кінцеву дату поставки - термін поставки.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідач Листом № 7-08 від 23.08.2024 повідомив позивача, що оскільки до закінчення терміну поставки залишилось 5 робочих днів, з огляду на порушення позивачем строку оплати рахунку, в зв`язку з чим відповідач запропонував позивачу або продовжити термін постачання по Договору до 01.10.2024, або надати реквізити для повернення коштів у сумі 655 200,00 грн. та зазначив, що у випадку неотримання відповіді в триденний термін, кошти будуть повернуті на рахунок, з якого вони були сплачені.

За результатами розгляду Листа відповідача № 7-08 від 23.08.2024, представник позивача - Коваленко Віктор Олександрович електронним листом 27.08.2024 повідомив відповідача, що позивач приймає пропозицію продовжити термін поставки до 01.10.2024, про що буде укладена відповідна додаткова угода до Договору в найкоротший термін.

У пункті 10.4 Договору визначено, що якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Відповідно до п. 12.4 Договору додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Стаття 654 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Жодних доказів внесення змін до Договору в частині зміни строку поставки до 01.10.2024 сторонами до матеріалів справи не надано.

При цьому, суд також враховує, що жодного обґрунтування з урахуванням фактичних обставин щодо продовження терміну поставки саме до 01.10.2024 відповідачем не наведено, в тому числі в адресованому позивачу листі.

Таким чином, як вже встановлено судом, відповідач зобов`язаний був поставити товар у строк до 09.09.2024 включно.

Поряд з цим, надаючи оцінку запереченням відповідача щодо застосування п. 7.5 Договору, суд зазначає, що при наведених обставин необхідно розмежувати продовження строків поставки до 01.10.2024, що не узгоджується з умовами Договору та потребує укладення саме Додаткової угоди, та продовження терміну поставки на строк, відповідну кількість днів, на яку позивач порушив свій обов`язок зі здійснення попередньої оплати, що прямо узгоджено сторонами в п. 7.5 Договору та не потребує укладення Додаткової угоди.

За наведених обставин, суд також зазначає, що за приписами ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору із врахуванням вимог чинних правових актів, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство обмежується презумпцією добросовісності та розумності поведінки особи.

Зміст добросовісності (bona fides) виражається через поняття "розумність і справедливість". При цьому згідно з обмежувальною функцією добросовісності, правило, обов`язкове для сторін, не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості. Отже, добросовісність може за певних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених сторонами.

Водночас, принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм.

Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

У даному випадку, узгодивши при укладенні Договору в п. 7.5 Договору, що порушення покупцем терміну оплати авансу зумовлює відтермінування поставки на відповідну кількість календарних днів, що у відповідності до даного предмету спору повністю відповідає наведеним застав.

При цьому, першочергово незважаючи на укладення Договору 22.07.2024, саме відповідач рахунок виставив лише 12.08.2024, будучи при цьому обізнаним, що термін поставки до 01.09.2024, в подальшому отримуючи попередню оплату, обов`язок зі здійснення якої, не звільняє відповідача від обов`язку поставити товар, а лише відтерміновує цей обов`язок, за умови порушення строку зі здійснення попередньої оплати позивачем, фактично в порушення взятих на себе зобов`язань в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором.

Однак, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Жодних правових підстав, які б свідчили про наявність у відповідача права на односторонню відмову від виконання зобов`язання з поставки товару за Договором, відповідачем не наведено.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.4 Договору за непостачання, несвоєчасне постачання товару або за прострочення заміни товару неналежної якості постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого неякісного товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 1% від вказаної вартості товару.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені та штрафу, судом встановлено, що з урахуванням встановленого судом кінцевого строку для поставки товару, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 290 472,00 грн. та штраф у розмірі 21 840,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Високоточні технології" (01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 74-Б, кв. 22; ідентифікаційний код: 44416750) на користь Акціонерного товариства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Мрії, 1; ідентифікаційний код: 14307529) пеню у розмірі 290 472 (двісті дев`яносто тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 00 коп., штраф у розмірі 21 840 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 747 (три тисячі сімсот сорок сім) грн. 74 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.04.2025

Суддя О.А. Грєхова