01.04.2025Справа № 910/506/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали
заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО"
про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
по справі №910/506/24
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець Анін Ростислав Васильович ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 1 123 000, 00 грн.
представники сторін: без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄЛОГІСТ" про стягнення 1 123 000,00 грн. збитків, а також витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на втрату відповідачем як перевізником вантажу, який був переданий відповідачу на умовах Договору про надання послуг з перевезення вантажів № 301123/29 від 30.11.2023, що призвело до завдання збитків у вказаному розмірі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/506/24, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" та на стороні відповідача - Фізичну особу - підприємця Аніна Ростислава Васильовича, та з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи незначну складність справи, за відсутності клопотань про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі частини 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України вирішено розгляд справи № 910/506/24 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2024 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄЛОГІСТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ КАРГО» збитки у розмірі 1 123 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 16 845,00 грн.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 06.01.2025 від позивача надійшла заява б/н від 04.01.2025 про ухвалення додаткового рішення, з доказами надсилання її копії на адресу відповідача, в якій позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄЛОГІСТ» на свою користь понесені в межах справи № 910/506/24 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.01.2025 заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Окрім того, через систему "Електронний суд" 13.01.2025 від уповноваженого представника відповідача надійшли заперечення б/н від 10.01.2025 на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких відповідач зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи документу з детальним описом виконаних робіт на підтвердження вчинення представником позивача процесуальних дій в межах розгляду зазначеної справи, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або зменшення її розміру. Крім того, оскільки справа слухалась у спрощеному порядку без виклику сторін, її складність є незначною, а тому заявлена сума витрат на професійну допомогу в розмірі 50 000,00 грн. є завищеною, у зв`язку з чим відповідач просить зменшити її розмір до 10 000,00 грн. Заперечення судом долучені до матеріалів справи.

У відповідності до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 3 статті 252 ГПК України).

При цьому, як встановлено судом за матеріалами справи, у позовній заяві б/н від 14.01.2024 позивач згідно приписів ст. 162 ГПК України зазначив попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. з посиланням на те, що остаточний розрахунок з документальним підтвердженням витрат на правову допомогу буде надано суду у відповідності до ст. 126 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне прийняти заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду, та, оскільки рішення у справі № 910/506/24 від 30.12.2024 ухвалено судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та під час його ухвалення питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу не вирішувалось, судом здійснюється ухвалення додаткового рішення у даній справі без повідомлення (виклику) учасників справи.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду не надано.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом та не надав заперечень/пояснень на заперечення відповідача щодо клопотання про розподіл витрат на правову допомогу.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від позивача станом на час розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень/пояснень щодо заперечень відповідача та/або про намір вчинення відповідних дій, та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду клопотання позивача по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано будь-яких пояснень на заперечення відповідача щодо клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, суд здійснював розгляд клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129, 130 ГПК України.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, як зазначалось судом вище, у позовній заяві у відповідності до статті 129, 162 ГПК України позивачем викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн., які позивач просив суд покласти на відповідача.

Також у відповіді на відзив б/н від 15.02.2024 представником позивача зазначалось про збільшення витрат на правову допомогу до 42 000,00 грн. та надавався новий розрахунок витрат на правову допомогу з відповідним обґрунтуванням.

Окрім цього, через систему "Електронний суд" 06.01.2025 від позивача надійшла заява б/н від 04.01.2025 про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд стягнути з ТОВ "ЄЛОГІСТ" на свою користь понесені в межах справи № 910/506/24 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

З огляду на те, що дана справа № 910/506/24 розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, а рішення суду від 30.12.2024 ухвалено без виклику учасників справи та отримано позивачем в електронному кабінеті 31.12.2024, суд доходить висновку про те, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу подана позивачем з дотриманням строків, передбачених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Так, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача б/н від 10.01.2025 на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування яких ТОВ "ЄЛОГІСТ" посилається на те, що Акт № 1 прийому-передачі послуг по Договору №091/01-1 від 09.01.2024, наданий позивачем до матеріалів заяви, не містить детального опису виконаних робіт та звітів, які б підтверджували б виконання процесуальних дій, вчинених представником позивача в межах розгляду зазначеної справи, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Також, оскільки справа слухалась у спрощеному порядку без виклику сторін, її складність є незначною, заявлена сума витрат на професійну допомогу в розмірі 50 000,00 грн. є завищеною, а тому позивач просить зменшити її розмір до 10 000,00 грн.

Крім того, в раніше поданих заявах по суті справи, зокрема у відзиві на позовну заяву № б/н від 08.02.2024 та запереченнях на додаткові пояснення позивача у справі № б/н від 29.02.2024 відповідач також заперечував проти визначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що саме адвокат Пудкалюк К.О. уповноважена представляти інтереси позивача від Адвокатського об`єднання "МАСТ" у справі № 910/506/24, а наданий Ордер серії АІ № 1532377 від 09.01.2024 долучений до матеріалів справи після спливу строків для надання письмових доказів.

За результатами розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Договір № 091/01-1 про надання правової (правничої) допомоги від 09.01.2024, Додаток № 1 до Договору №091/01-1 від 09.01.2024, Акт № 1 прийому-передачі послуг до Договору №091/01-1 від 09.01.2024, ордер Серія АІ № 1532377 від 09.01.2024 на представництво інтересів ТОВ «Смарт Карго» адвокатом Пудкалюк Каріною Олександрівною, платіжна інструкція № 1013 від 23.01.2024.

За твердженням позивача, загальна сума нарахованих останнім до стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №910/506/24, склала 50 000,00 грн.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 16, 126 ГПК України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

В статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частиною 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

З матеріалів справи вбачається, що з метою надання правової допомоги між Адвокатським об`єднанням "МАСТ" (Об`єднання за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО" (Клієнт за договором, позивач по справі) було укладено Договір 091/01-1 про надання правової (правничої) допомоги від 09.01.2024 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого сторони погодили, що Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу з питання представництва та захисту прав та інтересів останнього, зокрема, в судах всіх рівнів та юрисдикцій тощо, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених Договором. Крім того, вказаним пунктом сторони також узгодили перелік послуг, які Об`єднання надає Клієнту.

Положеннями п. 2 Договору сторони узгодили права та обов`язки.

Крім того, в матеріалах справи наявний Ордер на надання правової допомоги Серія АІ № 1532377 від 09.01.2024, виданий АО "МАСТ" на адвоката Пудкалюк Каріну Олександрівну з метою представництва інтересів позивача під час розгляду справи № 910/506/24.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно п. 4.1. Договору останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024, або до моменту досягнення позитивного результату або виконання Об`єднанням всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату. Закінчення дії Договору може бути оформлене актом прийому-передачі послуг, що має бути підписаний сторонами не пізніш як через три робочі дні після закінчення Договору.

Договір підписаний представниками Клієнта та Об`єднання та засвідчений печатками сторін.

Відповідно до п. 3.1. Договору гонорар - винагорода Об`єднання за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.

Гонорар складається з суми витрат вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку 1 до Договору (п. 3.2. Договору).

Згідно п. 3.4. Договору до гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг.

Підставою для сплати гонорару є рахунок на оплату. Клієнт сплачує гонорар у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Об`єднання. Гонорар сплачується у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Об`єднання (п. 3.6.-3.8. Договору).

В Додатку 1 до договору № 091/01-1 від 09.01.2024 визначено перелік та вартість послуг, які надаються Клієнту Об`єднанням, а саме: надання письмово або усної консультації, юридичний аналіз документів, договорів, підготовка договорів, листів, претензій, заперечень та інших документів, аналіз правової позиції, судової практики (без необхідності виїзду адвоката) вартістю 2000,00 грн./ год.; надання письмової або усної консультації, юридичний аналіз документів, наданих Клієнтом (із виїздом адвоката до Клієнта - 3500,00 грн./год.; представництво клієнта в державних органах, організаціях, підприємствах, направлення адвокатських запитів - 3500,00 грн./год.; участь адвоката в слідчих діях - 3500,00 грн./год.; надання правової допомоги у судових провадженнях клієнта, в тому числі підготовка претензій, позовів, відзивів, заперечень та інших процесуальних документів - 3000,00 грн./год.; виїзд адвоката для участі в судових засіданнях в якості представника/захисника клієнта - 4500,00 грн./одне судове засідання; виїзд адвоката в суд для ознайомлення з матеріалами справи клієнта, отримання судових рішень - 4500,00 грн./один виїзд.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Відтак, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи надано копію платіжної інструкції № 1013 від 23.01.2024 про перерахування на рахунок АО "МАСТ" грошових коштів у сумі 50 000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за надання правової (правничої) допомоги по підготовці, поданню та супроводженню в Господарському суді м. Києва позову до ТОВ " ЄЛОГІСТ" згідно рахунку від 22.01.2024 № 1 без ПДВ".

Матеріалами справи також підтверджується, що в процесі розгляду справи №910/506/24 в Господарському суді міста Києва інтереси позивача представляв адвокат Пудкалюк Каріна Олександрівна на підставі Ордеру на надання правової допомоги Серія АІ № 1532377 від 09.01.2024, виданого АО "МАСТ" на адвоката Пудкалюк Каріну Олександрівну, яка подавала, зокрема, позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та додаткові пояснення по справі № 910/506/24.

Таким чином, подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката в рамках розгляду спору у даній справі є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

При цьому суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу .

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, відповідачем заперечується визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу з посиланням не ненадання позивачем детального опису виконаних адвокатом робіт в межах розгляду зазначеної справи, а також завищення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на незначну складність справи, обмеженість доказової бази та мінімальну кількість процесуальних дій, а також той факт, що надані представником позивача докази надання професійної правничої допомоги не є належними у даній справі, оскільки договір про надання правової допомоги укладено саме з Адвокатським об`єднанням «МАСТ» суд зазначає, що згідно частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката як особи, що підписала позовну заяву/апеляційну/касаційну скаргу, є лише довіреність або ордер (ухвали КГС ВС від 31.05.2018 у справі № 922/699/17, від 18.06.2018 у справі № 910/15163/17, від 25.06.2018 у справі № 924/326/17, від 13.08.2018 у справі № 910/2152/18, від 28.09.2018 у справі № 910/2396/18, від 13.04.2018 у справі № 927/675/17, постанова КГС ВС від 21.04.2020 у справі № 910/10156/17).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч. 4ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

За приписами статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Суд наголошує, що договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах. На підставі договору адвокатом (адвокатським об`єднанням) видається ордер, що є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката (адвокатського об`єднання) на вчинення дій в інтересах клієнта, що узгоджується з пунктом 11 Положення про ордер № 41 (пунктом 14 Положення про ордер № 36).

Згідно частини 2статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

У постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 910/7398/18 зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Чинна редакція ГПК України не вимагає надання разом з ордером договору про правничу допомогу, його копії або витягу. Отже, договір про надання правничої допомоги (за відсутності ордера, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства) не є достатнім та належним доказом повноважень адвоката в господарському процесі (ухвала Верховного Суду від 02.07.2018 у справі № 910/17956/17).

Суд зазначає, що незалежно від обраної адвокатом організаційно - правової форми адвокатської діяльності підставою для її здійснення є договір про надання правової допомоги, законодавчо визначені його форма та зміст. Також не залежать від обраної організаційно - правової форми адвокатської діяльності і повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Законом визначені одні і ті ж документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги - договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, що також не залежать від обраної адвокатом організаційно - правової форми адвокатської діяльності, за виключенням лише, ким видано ордер адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням (стаття 26 Закону). Тому адвокатська діяльність у кількох визначених Законом організаційно-правових формах, як така, що не суперечить одна одній, може здійснюватись адвокатом одночасно.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої позивачем, повноваження адвоката Пудкалюк Каріни Олександрівни на представництво інтересів позивача у справі № 910/506/24 підтверджені Договором 091/01-1 про надання правової (правничої) допомоги від 09.01.2024, укладеним між адвокатським об`єднанням "МАСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО" та Ордером на надання правової допомоги Серія АІ № 1532377 від 09.01.2024, виданим АО "МАСТ" на представництво адвокатом Пудкалюк Каріною Олександрівною інтересів позивача під час розгляду справи № 910/506/24.

Судом також враховано ту обставину, що в матеріалах справи наявний Ордер Серії АІ № 1527218 від 12.01.2024, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально - Пудкалюк Каріною Олександрівною для надання правової допомоги ТОВ "СМАРТ КАРГО".

Водночас, у своїх додаткових поясненнях б/н від 06.03.2024 представник позивача адвокат Пудкалюк К.О. пояснила, що між нею як адвокатом та ТОВ "СМАРТ КАРГО" було укладено окремий договір про надання правової допомоги для представництва інтересів Товариства в суді, на підтвердження чого до додаткових пояснень адвокатом було долучено копію вказаного Договору №091/01-1 про надання правової допомоги від 09.01.2024.

Отже, з урахуванням наданих позивачем доказів та змісту заяви про ухвалення додаткового рішення питання стягнення з відповідача витрат на правову допомогу вирішується з урахуванням обставин реалізації позивачем правовідносин з АО "МАСТ" на підставі укладеного з адвокатським об`єднанням Договору 091/01-1 про надання правової (правничої) допомоги від 09.01.2024.

Крім того, як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених та заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію підписаного позивачем та АО «МАСТ» Договору 02.01.2025 Акту № 1 прийому-передачі послуг до договору № 091/01-1 від 09.01.2024, за змістом якого позивачу було надано наступні послуги:

- дата 09.01.2024, надання усної консультації, юридичний аналіз документів, договорів, претензій, аналіз правової позиції, судової практики - витрачений час 1 год., вартість 1 години 2000, 00 грн., загальна вартість - 2000,00 грн.;

- дата 10.01.2024, надання усної консультації, юридичний аналіз документів, наданих Клієнтом (із виїздом адвоката до Клієнта) - витрачений час 2 год., вартість 1 години 3500,00 грн., загальна вартість - 7000,00 грн.;

- дата 14.01.2024, підготовка позовної заяви з додатками та направлення до суду - витрачений час 5 год., вартість 1 години 3000,00 грн., загальна вартість - 15000,00 грн.;

- дата 23.01.2024, підготовка заяви про забезпечення позову - витрачений час 1,5 год., вартість 1 години 3000, 00 грн., загальна вартість - 4500,00 грн.;

- дата 30.01.2024, направлення позовних заяв третім особам - витрачений час 1 год., вартість 1 години 3000, 00 грн., загальна вартість - 3000,00 грн.;

- дата 08.02.2024, підготовка заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі - витрачений час 1 год., вартість 1 години 3000,00 грн., загальна вартість - 3000, 00 грн.;

- дата 14.02.2024, підготовка відповіді на відзив - витрачений час 4 год., вартість 1 години 3000, 00 грн., загальна вартість - 12000,00 грн.;

- дата 27.02.2024-06.03.2024, підготовка додаткових пояснень - витрачений час 1, 75 год., вартість 1 години 2000, 00 грн., загальна вартість - 3500,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 50 000,00 грн.

Як зазначено у вказаному Акті, клієнт до Адвокатського об`єднання щодо об`єму, якості та строків виконання робіт (наданих послуг) немає.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) правової допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих позивачем доказів, в тому числі Акту № 1 прийому-передачі послуг від 02.01.2025 суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, згідно наданого позивачем Акту № 1 прийому-передачі послуг від 02.01.2025 витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані зі складання позовної заяви становлять 50 000,00 грн. (витрачений час - 17 години 15 хвилин).

При цьому судом враховано, що у даній справі позовна заява від 14.01.2024 подана через систему «Електронний суд» 15.01.2024 адвокатом Пудкалюк К.О., на підтвердження повноважень якої діяти від імені позивача - ТОВ «Смарт Карго» до позовної заяви доданий ордер Серії АІ № 1527218 від 12.01.2024, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, відтак суд зазначає про безпідставність включення до складу послуг, наданих згідно Договору Адвокатським об`єднанням «МАСТ», перелік яких наведений в Акті № 1 від 02.01.2025, вартості послуг з підготовки позовної заяви з додатками та направлення її до суду вартістю 15000,00 грн. та, відповідно, погоджується з запереченнями відповідача у вказаній частині.

Окрім цього, щодо включення до складу наданої АО «МАСТ» в межах справи № 910/506/24 правової допомоги вартості надання усної консультації, юридичного аналізу документів, договорів, претензій, аналізу правової позиції, судової практики (в тому числі з виїздом адвоката до клієнта) вартістю 2000,00 грн.+7000,00 грн. суд зазначає, що виділення в окремий вид та включення до складу наданих адвокатом послуг послуги щодо правового аналізу наданих клієнтом документів, проведення усного консультування, надання відповідних рекомендацій щодо способів захисту прав та інтересів клієнта, аналіз судової практики, на переконання суду, не можуть бути виділені в окремий вид послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, в даному випадку позивача, а відтак поглинаються послугами підготовки та подання до суду позовної заяви у даній справі, вартість яких в розмірі 15000,00 грн. вже визначена та зазначена в погодженому позивачем та адвокатським об`єднанням Акті № 1 від 02.01.2025.

Поряд із цим судом враховано також обставини відмови ухвалою суду від 29.01.2024 в задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову, послуги з підготовки якої вартістю 4500,00 грн. також включені позивачем до складу наданих згідно Договору послуг, відображених в Акті № 1 від 02.01.2025, а також залучення до участі у справі третіх осіб за ініціативою суду ухвалою від 24.01.2024 про відкриття провадження у справі та направлення на їх адреси копії позовних заяв саме на виконання вимог вказаної ухвали суду, з подальшим включенням вартості такого направлення в розмірі 3000,00 грн. до загального складу витрат на правову допомогу та Акту № 1 від 02.01.2025 року на суму 50 000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, а також враховуючи надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, категорія даного спору не відносить до складної та спір є типовим.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з позивача саме в розмірі 50 000,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Також судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України), покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані позивачем докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характеру спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, а також їх значення для вирішення спору, зважаючи на висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог позивача та їх задоволення у повному обсязі за результатами 18500,00 грн. від попередньо заявленої суми 50 000,00 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Аналогічну позицію виклав у своїх постановах Верховний Суд від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених висновків суду вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 18500,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/506/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄЛОГІСТ" (вул. Руденко Лариси, 6А, прим 58 оф. 1, м. Київ, 02141, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КАРГО" (вул. Пушкіна (Леонтовича) буд. 5, м. Ватутіне, Черкаська область, Звенигородський район, 20250, ) 18500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні заяви позивача в частині стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01 квітня 2025 року.

Суддя А.М.Селівон