ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа№ 910/11208/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Гончарова С.А.

секретаря судового засідання Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 01.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови

подану за наслідками розгляду апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 (повний текст складено і підписано 15.01.2025)

у справі № 910/11208/24 (суддя Є.В.Павленко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 2 078 191,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, які судом першої інстанції прийнято до розгляду, заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 986 988,48 грн. за поставлену у періоди з лютого вересня по грудень 2022 року, з лютого по липень 2023 року та з вересня по грудень 2023 року за договором № 2121/02/21 від 25.08.2021, але неоплачену у повному обсязі електричну енергію, а також нарахованих за порушення строків оплати такої електричної енергії 3 % річних в сумі 20 893,40 грн. та інфляційних втрат в сумі 70 309,36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 910/11208/24 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 1 121 863,81 грн. основного боргу, 13 400,05 грн. 3 % річних, 40 293,14 грн. інфляційних втрат та 17 633,36 грн. судового збору, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 865 124,67 грн. основного боргу закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 910/11208/24 в задоволеній частині та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025, повний текст якої складено 11.03.2025, апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 910/11208/24 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 910/11208/24 залишено без змін.

14.03.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» надійшла заява про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11208/24, в якій заявник просить ухвалити додаткову постанову у справі № 910/11208/24 щодо розподілу судових витрат та стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. ЕНЕРДЖІ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно Протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.03.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11208/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11208/24, відкладено вирішення питання щодо призначення до розгляду або залишення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11208/24 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

20.03.2025 матеріали справи № 910/11208/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11208/24 призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.04.2025 о 9 год. 40 хв.

28.03.2025 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить розглянути заяву про ухвалення додаткової постанови без участі позивача, зазначає, що вказану заяву він підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити, а також просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, що доказами надання правничої допомоги в Північному апеляційному господарському суді є наступні документи, які наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги від 01.08.2024 у, який був долучений до матеріалів справи в суді першої інстанції під час винесення додаткового рішення; платіжна інструкція № 593 від 04.03.2025, яка направлялась до Північного апеляційного господарського суду 05.03.2025 разом із заявою про приєднання до матеріалів справи; детальний опис професійної правничої допомоги та акт виконаних робіт, які були подані суду разом із заявою про ухвалення додаткової постанови.

31.03.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом апеляційної інстанції, в яких заявник просить відмовити в покладенні витрат на правничу допомогу, заявлених в клопотанні позивача в повному обсязі, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання позивача, просить обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

В судове засідання позивач представників не направив.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в покладенні витрат на правничу допомогу, заявлених в клопотанні позивача в повному обсязі, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання позивача - обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Дослідивши матеріали заяви позивача про ухвалення додаткової постанови, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вказана заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що позивачем:

- до відзиву на апеляційну скаргу (надійшов до суду 03.03.2025) додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому позивач зазначив про те, що сума витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції становить 15 000,00 грн.;

- 05.03.2025 до суду від позивача надійшла заява до якої додано платіжну інструкцію № 593 від 04.03.2025;

- в судовому засіданні 11.03.2025 до закінчення судових дебатів позивачем зроблено заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення постанови;

- заява про ухвалення додаткового рішення до якої додана копія акту прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 12.03.2025 надійшла до суду 14.03.2025, тобто у п`ятиденний строк після прийняття судом апеляційної інстанції постанови (11.03.2025 - примітка суду).

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії укладеного з адвокаткою Сидоренко Євгенією Олександрівною договору про надання правничої допомоги від 01.08.2024, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, акту прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 12.03.2025 та платіжної інструкції № 593 від 04.03.2025 на суму 15 000,00 грн.

Наданими позивачем документами підтверджено наступне.

01.08.2024 між позивачем (замовник) та адвокаткою Сидоренко Євгенією Олександрівною (далі Адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги (далі Договір), умовами якого передбачено, що Адвокат надає замовнику правничу допомогу щодо захисту інтересів останнього в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді, а саме представляє інтереси замовника під час розгляду справи за позовом до відповідача про стягнення 2 403 375,54 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору, замовник сплачує Адвокату винагороду в сумі 40 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає про те, що за супровід справи в суді першої інстанції позивачем Адвокату сплачено 23 000,00 грн.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат вказано про те, що адвокатом надані наступні послуги:

- підготовка до розгляду справи: вивчення рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2025 у справі № 910/11208/24; ознайомлення з апеляційною скаргою; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій. Вартість 5 000,00 грн.;

- складання та надсилання суду та відповідачу відзиву на апеляційну скаргу. Вартість 5 000,00 грн.;

- представництво інтересів позивача в Північному апеляційному господарському суді, зокрема в судовому засіданні 11.03.2025. Вартість 3 000,00 грн.

12.03.2025 позивачем та Адвокатом підписано акт прийому-передачі виконаних робіт № 1, яким підтверджено надання перелічених вище послуг та відсутність у сторін претензій щодо таких послуг.

Платіжною інструкцією № 593 від 04.03.2025 позивач перерахував Адвокату 15 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу Адвокатом послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

31.03.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом апеляційної інстанції, в яких заявник просить відмовити в покладенні витрат на правничу допомогу, заявлених в клопотанні позивача в повному обсязі, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення клопотання позивача, просить обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Вказані заперечення обґрунтовані тим, що:

- в акті наданих послуг вказано, що здійснювався аналіз судової практики, але у відзиві на апеляційну скаргу не наведено жодних посилань на нову судову практику, або судову практику, яка формується. При цьому в провадженні Господарського суду перебували справи за позовами представника позивача до відповідача, а саме: № № 910/11114/23, 910/11082/24, 910/12133/23, 910/10845/24, 910/13557/23, 910/10448/24, 910/12133/23 та інші;

- представник позивача зазначає. що на написання та подачу відзиву на апеляційну скаргу витрачено 14 годин, проте такі часові рамки є завищеними адже відзив не містить жодних нових розрахунків та посилань на нову судову практику;

- вартість послуг з підготовки позовної заяви, де були здійснені розрахунки заборгованості та 3 % річних та інфляційних втрат, становить 5 000,00 грн., а послуг з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, який по своїй суті не містить жодних розрахунків - 7 000,00 грн. Вказане свідчить про те, що остання сума не має жодного підґрунтя та обґрунтування;

- відповідача віднесено до віднесено до стратегічних підприємств електроенергетичного комплексу. При цьому, в період воєнного стану відповідач бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. В свою чергу покладення на відповідача необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу призведе до надмірного фінансового навантаження на державне підприємство, та як наслідок, неможливість виконання зобов`язань з оплати електроенергії що придбавається відповідачем в тому числі в поточних періодах.

Вказані заперечення відхиляються колегією суддів з огляду на їх необґрунтованість, оскільки викладені у запереченнях доводи не спростовують викладених у заяві про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу обставин та долучених до нього доказів. Доводи, викладені в запереченні відповідача стосовно не доведеності надання правничої допомоги, спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Колегія суддів зауважує відповідачу на тому, що положення чинного законодавства не визначають як підставу для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з винної сторони, як те, що вказана особа перебуває у скрутному матеріальному становищі, так і те, що така особа є стратегічним підприємством електроенергетичного комплексу.

При цьому, окремо слід відзначити і те, що військова агресія безумовно вплинула на матеріальне становище всіх учасників господарських правовідносин, а відтак, такі обставини однаковою мірою впливають як на відповідача, так і на позивача та, з огляду на вказане, на думку колегії суддів, не можуть свідчити про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, адже вказане ставить відповідача у більш привілейоване становище, ніж позивача.

Колегія суддів зазначає про те, що матеріалами справи підтверджується представництво Адвокатом інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, в той час як відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність суми гонорару в розмірі 15 000,00 грн. у цій справі вимогам чинного законодавства та обставинам справи, не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така не співмірність.

В свою чергу надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/1929/19 від 09.06.2022

Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.

Таким чином заява Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови колегією суддів задовольняється повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» про ухвалення додаткової постанови задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А. Енерджі» витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видачу наказу із зазначенням реквізитів сторін доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 01.04.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

С.А. Гончаров