ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду

24.03.2025м. ДніпроСправа № 904/2132/23

За позовом ОСОБА_1 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

до ОСОБА_2 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

про визнання договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі недійсним ОСОБА_2 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

до ОСОБА_1 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Зов", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про визнання права власності на майно

за зустрічним позовом ОСОБА_2 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

до ОСОБА_1 , м. Жовті Води Дніпропетровської області

про визнання права власності на майно

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Мошинець Ю.О.

Представники:

від позивача: Поповський Д.П., адвокат

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним договору №6/02 купівлі-продажу (відступлення) часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Зов" від 06 лютого 2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 2 серпня 1980 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . 13.05.1993 спільно з чоловіком створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Зов", засновником якого був ОСОБА_3 . Пізніше до складу учасників Товариства долучився ОСОБА_2 , якому було передано частку у статутному капіталі у розмірі 50%. 06.02.2023 ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_2 свою частку в статутному капіталі у розмірі 50%, яка належала їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 05 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29 лютого 2024 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 29 лютого 2024 року у справі № 904/2132/23 скасовано.

Справу № 904/2132/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. 20.06.2024 справа надійшла до господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024 справу № 904/2132/23 передано на розгляд судді Золотарьовій Я.С.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2024 суд прийняв справу №904/2132/23 до свого провадження.

16.07.2024 від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 зустрічну позовну заяву повернуто.

31.07.2024 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 року у справі № 904/2132/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.09.2024 витребувано матеріали справи у господарського суду Дніпропетровської області. 20.09.2024 відправлено матеріали до Центрального апеляційного господарського суду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2024 року у справі №904/2132/23 скасовано. Справу №904/2132/23 направлено до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду зустрічної позовної заяви.

03.02.2025 справа надійшла до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2025 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно для спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом та первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2025 призначено підготовче засідання на 20.02.2025.

Позивач за зустрічним позовом був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання поштового відправлення № 885.

В призначене судове засідання 20.02.2025 представник позивача за зустрічним позовом не з`явився. 20.02.2025 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.

Доказів перебування представника на лікарняному матеріали справи не містять.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 відкладено підготовче засідання на 05.03.2025.

05.03.2025 від адвоката Нижник Анастасії Андріївни надійшла заява, в якій повідомлено, що наразі Договір про надання правничої допомоги 25/7/3 від 25 лютого 2023 року укладений між адвокатом Нижник А.А. та ОСОБА_2 розірвано відповідно до Додаткової угоди 1 від 04.03.2025.

Відтак, з 04.03.2025 адвокат Нижник Анастасія Андріївна не є представником позивача за зустрічним позовом.

В підготовче засідання 05.03.2025 представник позивача за зустрічним позовом та позивач за зустрічним позовом особисто не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 відкладено підготовче засідання на 24.03.2025.

В підготовче засідання 24.03.2025 представник позивача за зустрічним позовом та позивач за зустрічним позовом особисто вкотре не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2025, 06.02.2025, 20.02.2025, 05.03.2025 були надіслані позивачу за зустрічним позовом завчасно на його адресу, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Позивачем за зустрічним позовом були отримані рекомендовані повідомлення №№ 651, 885, 887, 215 про отримання поштових відправлень.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення позивача за зустрічним позовом про розгляд справи № 904/2132/23.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд зазначає, що права позивача за зустрічним позовом, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав відповідача за зустрічним позовом на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства.

Згідно з частиною першою статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Особа, яка подала зустрічну позовну заяву, з метою дотримання своїх процесуальних прав, має стежити за подальшим рухом справи, як шляхом отримання кореспонденції ним або уповноваженим представником, так і за допомогою офіційних джерел.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що позивач за зустрічним позовом мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами по справі № 904/2132/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частин першої четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із статтею 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у статті 202 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини четвертої якої у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19.

У свою чергу, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2022 у справі № 905/458/21 надано характеристику положень частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України за методом правового регулювання цих норм (див. п. 8.4, 8.5).

Проаналізувавши положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова може, має право, за власної ініціативи та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду.

Формулювання суд залишає позов без розгляду, що міститься у частині четвертій статті 202 Господарського процесуального кодексу України, та формулювання суд залишає позов без розгляду, що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Господарський суд, розглядаючи господарські справи, зобов`язаний вчиняти лише ті процесуальні дії і ухвалювати ті процесуальні рішення, які прямо встановлені процесуальним законом, і не може посилатися на те, що у процесуальному законі відсутня пряма чи імперативна заборона на вчинення певної процесуальної дії чи ухвалення певного процесуального рішення у вигляді формулювання, що суд не має права продовжити розгляд справи, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив про те, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У цій справі представник позивача за зустрічним позовом та особисто позивач за зустрічним позовом двічі не з?являлися в судові засідання, хоча були належним чином повідомлені про час та місце підготовчого засідання, не подавали клопотань про розгляд справи без їх участі, а також не надали будь-яких доказів та/або пояснень щодо причин їх неявки в підготовче засідання.

Враховуючи викладене, суд залишає зустрічний позов без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Відтак судовий збір за подання зустрічної позовної заяви позивачу за зустрічним позовом не повертається.

Керуючись статтями 13, 42, 46, 202, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повна ухвала 31.03.2025

Суддя Я.С. Золотарьова