ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 924/45/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Могил С. К.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, Волочиської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування та повернення земельних ділянок.

У судовому засіданні взяли участь: прокурор - Костюк О. В. та представник відповідача - Місяць А. П.

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У грудні 2023 року керівник Волочиської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Волочиської міської ради (далі - позивач та/або Міськрада) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (далі - відповідач та/або ПАТ "Мотор Січ"), в якому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування ПАТ "Мотор Січ" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:032:0016, площею 47,5762 га; :07:036:0001, площею 55,7726 га; :02:012:0002, площею 12,4134 га; :07:039:0015, площею 11,6253 га; :07:038:0006, площею 51,7936 га, :07:037:0113, площею 11,7317 га, та усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаними земельними ділянками шляхом зобов`язання ПАТ "Мотор Січ" повернути їх Міськраді.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ожиговецькою сільською радою (далі - Сільрада) не приймалося рішення про надання у постійне користування відповідачу земельної ділянки площею 190,2 га, а державний акт серії ІІ-ХМ № 001303 від 02.12.1998 виданий на підставі підробленого рішення сесії Сільради, тому право користування на спірні земельні ділянки набуто з порушеннями, а подальша реєстрація права в державному реєстрі є також неправомірною та підлягає скасуванню.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ" є відокремленим підрозділом ПАТ "Мотор Січ".

У довідці ПАТ "Мотор Січ" від 27.03.2024 вказано, що з 28.11.1974 назва Волочиського машинобудівного заводу не змінювалася.

Рішенням третьої сесії Сільради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області XXIII скликання від 24.11.1998 "Про інвентаризацію земель підприємств, організацій та установ", яке надано в матеріали справи, сесією ради вирішено закріпити в постійне користування за Волочиським машинобудівним заводом земельну ділянку площею 190,2 га, з них 190,2 - підсобне сільське господарство. У пункті 2 вказаного рішення від 24.11.1998 вказано: згідно матеріалів інвентаризації видати державний акт на право постійного користування землею Волочиському машинобудівному заводу ВАТ "Мотор Січ" на земельну ділянку відповідно до цільового призначення.

Матеріали справи містять також протокол третьої сесії Сільради народних депутатів XXIII скликання від 24.11.1998, до порядку денного якої було включено, зокрема питання № 7 "Про інвентаризацію земель підприємств", організацій та установ. По вказаному питанню слухали інформацію сільського голови ОСОБА_1 "Про інвентаризацію земель підприємств, організацій та установ" та постановили: проект рішення "Про інвентаризацію земель підприємств, організацій та установ" прийняти як рішення сільської ради.

На підставі вищевказаного рішення, 02.12.1998 Волочиському машинобудівному заводу ВАТ "Мотор Січ" видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ХМ № 001303, в якому вказано, що землекористувачу надається у постійне користування 190,2 га землі в межах згідно з планом землекористування для ведення підсобного господарства. У акті зазначено, що він зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 4.

Згідно з витягом із Книги реєстрації державних актів, державний акт серії ІІ-ХМ № 001303 03.12.1998 зареєстрований під номером 124/4.

У подальшому 05.10.2015 ПАТ "Мотор Січ" звернулося до фізичної особи-підприємця Фільчука О. М. з заявою, в якій просило розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наданої згідно Державного акта на право постійного користування землею ІІ-ХМ № 001303 від 02.12.1998 для ведення підсобного сільського господарства, що розташована на території Вочковецької сільської ради, Ожиговецької сільської ради, Користовецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до вищевказаної заяви та технічного завдання на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПАТ "Мотор Січ" в 2015 році сертифікованим інженером-землевпорядником Фільчуком О. М. виготовлено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок ПАТ "Мотор Січ" в натурі (на місцевості) для ведення підсобного сільського господарства (за межами населених пунктів), на території Вочковецької, Коростовецької та Ожиговецької сільських рад Волочиського району Хмельницької області.

На підставі вищевказаних технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 04.12.2015 та 26.11.2015 проведена державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами: :07:032:0016, площею 47,5762 га; :07:036:0001, площею 55,7726 га; :07:037:0113, площею 11,7317 га; :02:012:0002, площею 12,4134 га; :07:039:0015, площею 11,6253 га; :07:038:0006, площею 51,7936 га, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про вищевказані земельні ділянки № НВ-015, № НВ-015, № НВ-015, № НВ-015, № НВ-015, № НВ-015 від 04.12.2015 та 26.11.2015. Також у витягах містяться відомості щодо права постійного користування земельними ділянками, яке виникло на підставі рішення Сільради від 24.11.1998 № 4, документом, який засвідчує право користування земельними ділянками, є державний акт від 02.12.1998 № ІІ-ХМ 001303.

Матеріали справи містять поземельні книги на вищезазначені земельні ділянки.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№ 359360927, 359361133, 359361579, 359361305, 359361418, 359361500 від 21.12.2023, земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:032:0016, площею 47,5762 га; :07:036:0001, площею 55,7726 га; :07:037:0113, площею 11,7317 га; :02:012:0002, площею 12,4134 га; :07:039:0015, площею 11,6253 га; :07:038:0006, площею 51,7936 га, зареєстровані на праві власності за Волочиською міською радою та на праві постійного користування за ПАТ "Мотор Січ". Підставою для державної реєстрації права постійного користування визначено державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-ХМ № 001303 від 02.12.1998, виданий Сільрадою.

Судами попередніх інстанцій також установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 02.01.2023 зареєстровано кримінальне провадження № 0000005 за частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 22.02.2023 у справі № 671/293/23 за результатами розгляду вищевказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 366 КК України, було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі частини першої статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження від 02.01.2023 № 0000005 закрито.

При розгляді матеріалів кримінального провадження № 0000005 Волочиський районний суд, зокрема встановив, що ОСОБА_1 , який згідно рішення від 23.04.1998 № 1 першої сесії ХХІІІ скликання Сільради був обраний на посаду Ожиговецького сільського голови Волочиського району Хмельницької області, яку обіймав до 2010 року, у 2004 році, більш точний день та час проведеним досудовим розслідуванням не встановлено, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи в інтересах третіх осіб, а саме ВМЗ ВАТ "Мотор Січ", достовірно знаючи, що 24.11.1998 на засіданні третьої сесії ХХІІІ скликання Сільради рішення про закріплення в постійне користування за ВМЗ ВАТ "Мотор Січ" земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території колишньої Сільради на голосування не виносилося та відповідно не приймалося, перебуваючи в приміщенні колишньої Сільради склав, підписав та скріпив відтиском круглої гербової печатки Ожиговецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, завідомо неправдивий офіційний документ, а саме рішення б/н від 24.11.1998 "Про інвентаризацію земель підприємств, організацій та установ", яким закріплено в постійне користування за Волочиським машинобудівним заводом земельну ділянку площею 190,2 га для ведення підсобного сільського господарства, вартістю 2 098 444, 27 грн, а також підписав та скріпив відтиском круглої гербової печатки Ожиговецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області державний акт серії ІІ-ХМ № 001303 від 02.12.1998 на право постійного користування на земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства площею 190,2 га, вартістю 2 098 444, 27 грн, в якому підставою для його видачі зазначив вищевказане рішення Сільради б/н від 24.11.1998. У подальшому, ОСОБА_1 передав підроблений ним державний акт серії ІІ-ХМ № 001303 від 02.12.1998 на право постійного користування землею посадовим особам ВМЗ ВАТ "Мотор Січ". Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_1 , зазначена вище земельна ділянка в подальшому була неправомірно вилучена із земель комунальної власності Сільради та безкоштовно закріплена в постійне користування за ВМЗ ВАТ "Мотор Січ", чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді майнової шкоди на загальну суму 2 098 444, 27 грн. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною другою статті 364 КК України, як зловживання службовим становищем, а також за частинами першою, другою статті 366 КК України, як службове підроблення.

Матеріали справи містять висновок експерта від 07.11.2022 № СЕ-19/123-22/8890-ДД, складений судовим експертом Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, призначеної в кримінальному провадженні, в якому містяться такі висновки: по першому питанню зазначено, що у документі "Рішення третьої сесії Ожиговецької сільської ради ХХІІІ скликання від 24.11.1998 № б/н" на сторінці під № 91 в Справі № 201 Протоколи першої-третьої сесій сільської ради ХХІІІ скликання (13.04.1998 - 24.11.1998) наявні ознаки часткової технічної підробки документу, додруковування текстів "-10-", "третьої сесії сільської ради ХХІІІ скликання" та "24 листопада" до основного тексту; по другому питанню вказано, що друкований текст "Сільський голова" нанесено на аркуш паперу документу "Рішення третьої сесії Ожиговецької сільської ради ХХІІІ скликання від 24.11.1998 № б/н" - першим, з послідуючим нанесенням відтиску гербової печатки "Ожиговецька сільська Рада народних депутатів Волочиського району Хмельницької області" поверх нього.

Враховуючи вище викладене, Прокурор звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом у цій справі до ПАТ "Мотор Січ" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками та повернення Міськраді земельних ділянок з кадастровими номерами :07:032:0016 (площа 47,5762 га), :07:036:0001 (площа 55,7726 га), :02:012:0002 (площа 12,4134 га), :07:039:0015 (площа 11,6253 га), :07:038:0006 (площа 51,7936 га), :07:037:0113 (площа 11,7317 га).

На підтвердження заявлених позовних вимог Прокурор також долучив: лист архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 02.11.2023 № 04-07/2023/25, в якому повідомлено керівника Волочиської окружної прокуратури про відсутність в управлінській документації Сільради (рішення виконавчих комітетів та сесій Сільради) за період з 18.12.1990 по 24.11.1998 рішень про передачу Волочиському машинобудівному заводу ПАТ "Мотор Січ" земельної ділянки площею 190,2 га в постійне користування; лист від 08.02.2024 № 51-640вих-24, з яким Прокурор звертався до архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації з проханням надати інформацію, чи наявна у протоколах загальних зборів колгоспників та протоколах засідання правління колгоспу "Шлях до комунізму", які зберігаються в архівному відділі, згода загальних зборів колгоспників або будь-яка інша інформація про передачу (вилучення) на користь Волочиського машинобудівного заводу земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства за рахунок земель колгоспу "Шлях до комунізму"; лист архівного відділу від 12.02.2024 № 04-07/2024/6, в якому повідомлено, що протоколом засідання правління колективного сільськогосподарського підприємства "Новий шлях" с. Ожигівці від 19.10.1998 № 12 розглядалося питання "Про оренду землі Волочиському машинобудівному заводу". Колгосп "Шлях до комунізму" перейменовано на колгосп "Новий шлях" (протокол загальних зборів колгоспу від 28.01.1992 № 1). Колгосп "Новий шлях" названо колективне сільськогосподарське підприємство "Новий шлях" (протокол загальних зборів колгоспу від 05.01.1993 № 1). Копія зазначеного протоколу долучена до матеріалів справи.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог долучив до матеріалів справи в суді першої інстанції такі докази:

- супровідний лист архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 29.02.2024 № 04-07/2024/11 про надання, зокрема протоколу зборів уповноважених членів колгоспу "Шлях до комунізму" від 07.02.1986 № 1;

- протокол зборів уповноважених членів колгоспу "Шлях до комунізму" від 07.02.1986 № 1, на яких в тому числі було прийнято рішення про надання згоди на відведення Волочиському машзаводу для створення кормової бази і раціонального використання в підсобному господарстві по відгодівлі свиней і ВРХ землі в урочищі Вільшани загальною площею 130 га;

- розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 31.10.1986 № 620-р, адресоване Виконкому Хмельницької обласної ради народних депутатів, в якому визначено прийняти пропозицію Держагропрому УРСР про вилучення з користування колгоспів /за згодою загальних зборів колгоспників/ та інших господарств земель і надання їх для використання в сільському господарстві землекористувачам згідно з додатками № 1-6. В додатку №6 "Список підприємств, установ і організацій, яким надаються земельні ділянки" зазначено відомості щодо надання Волочиському машинобудівному заводу для підсобного сільського господарства 130 га землі в постійне користування за рахунок земель колгоспу "Шлях до комунізму" Волочиського району;

- лист Виконавчого комітету Хмельницької обласної ради народних депутатів від 30.11.1986 № 02/14-1355, адресований Виконкому Волочиської районної ради народних депутатів, Волочиському машинобудівному заводу та Філіалу Інституту Укрземпроект, в якому зазначено про надіслання матеріалів на відведення земель в постійне користування Волочиському машинобудівному заводу для забезпечення кормами підсобного сільського господарства за рахунок землекористування колгоспу "Шлях до комунізму" Волочиського району площею 130,0 га, з них ріллі 123,20 га, пасовищ - 4,60 га, інших угідь - 2,20 га. У листі вказано, що це питання вирішено розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 31.10.1986 № 620р на умовах, вказаних у висновку облвиконкому від 16.07.1986 № 02/14-930. Також зазначено Філіалу Інституту Укрземпроект внести відповідні зміни у земельно-облікові документи землекористувачів і району;

- державний акт Б № 041811 від 1983 року, виданий Волочиському машинобудівному заводу у м. Волочиськ Хмельницької області про закріплення в безстрокове і безоплатне землекористування земельної ділянки площею 102,5 га для створення підсобного господарства, до якого оформлено додаток на площу 130 га із визначеним планом землекористування, який містить штамп Хмельницького філіалу Інституту "Укрземпроект" із зазначенням дати - 06.04.1988;

- рішення Волочиської районної ради народних депутатів від 29.03.1991 № 49, яким вирішено відвести міській, селищним радам, підприємствам, організаціям, установам ділянки за рахунок земель державного запасу колгоспів у розмірах і на умовах згідно з додатками. У пункті 5 рішення вказано щодо необхідності винесення даного рішення на затвердження сесії районної ради народних депутатів. У додатку № 4 до рішення "Список установ, організацій, підприємств та інших землекористувачів, яким відводиться земельна ділянка" зазначено про відведення Волочиському машинобудівному заводу для розширення підсобного господарства земельної ділянки площею 84,4 га в постійне користування для вирощування кормів за рахунок земель колгоспу "Шлях до комунізму";

- рішення сьомої сесії Ожиговецької сільської ради ХХІІ скликання від 30.01.1998 "Про відношення Волочиського машинобудівного заводу на закріплення за ним в постійне користування земель підсобного господарства Вільшани", яким вирішено закріпити в постійне користування Волочиському машинобудівному заводу розташовані на території сільської ради землі підсобного господарства Вільшани загальною площею 296 га;

- технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування АТ "Мотор Січ" Волочиський машинобудівельний завод, розроблений ТОВ "ДІСІ ЛТД" та затверджений 03.12.1998;

- експлікацію земель, які запроектовані до відведення;

- лист відокремленого підрозділу ВМЗ ПАТ "Мотор Січ" від 05.03.2024 до архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації та відповідь на нього № 04-07/2024/12 від 11.03.2024, в якій повідомлено про відсутність документів;

- лист відокремленого підрозділу ВМЗ ПАТ "Мотор Січ" від 05.03.2024 до Комунальної установи "Волочиський трудовий архів" від 07.03.2024 та відповідь на нього від 11.03.2024, в якій повідомлено, що в документах з кадрових питань Волочиського міжколгоспного підприємства по відгодівлі ВРХ відсутні будь-які протоколи засідань з рішеннями про вилучення землі з подальшим наданням її Волочиському машинобудівному заводу;

- рішення Волочиської районної ради народних депутатів від 18.07.1991 "Про невідкладні заходи по забезпеченню пріоритетного соціального розвитку села та агропромислового комплексу району";

- інформацію про впровадження земельної реформи у Волочиському районі, в якій зазначено, що для утворення нових і розширення існуючих підсобних господарств виділено, зокрема Волочиському машзаводу 60 га;

- податкові декларації з плати за землю, що подавались Відокремленим підрозділом Волочиський машинобудівний завод АТ "Мотор Січ";

- податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з додатком № 2, що подавались ПАТ "Мотор Січ".

3. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 у справі № 924/45/24 (Субботіна Л. О.) позов задоволено; скасовано державну реєстрацію права постійного користування ПАТ "Мотор Січ" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:032:0016, площею 47,5762 га; :07:036:0001, площею 55,7726 га; :02:012:0002, площею 12,4134 га; :07:039:0015, площею 11,6253 га; :07:038:0006, площею 51,7936 га, :07:037:0113, площею 11,7317 га; зобов`язано ПАТ "Мотор Січ" повернути Міськраді земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:032:0016, площею 47,5762 га; :07:036:0001, площею 55,7726 га; :02:012:0002, площею 12,4134 га; :07:039:0015, площею 11,6253 га; :07:038:0006, площею 51,7936 га, :07:037:0113, площею 11,7317 га; стягнуто з ПАТ "Мотор Січ" на користь Хмельницької обласної прокуратури 5368,00 грн витрат на оплату судового збору.

3.2. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 (Філіпова Т. Л. - головуючий, судді: Василишин А. Р., Олексюк Г. Є.) рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 у справі № 924/45/24 змінено у частині розподілу витрат, пов`язаних з оплатою судового збору; стягнути з ПАТ "Мотор Січ" на користь Хмельницької обласної прокуратури 5 368,00 грн витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви; стягнуто з ПАТ "Мотор Січ" до Державного бюджету України 2 6840 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору за подання позовної заяви; в іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 у справі № 924/45/24 залишено без змін.

3.3. Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, із висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки передано в користування відповідачу на підставі підробленого рішення сільської ради та виданого на підставі нього державного акта.

Відтак незаконне отримання відповідачем права постійного користування на земельні ділянки на підставі вказаних документів свідчить про порушення інтересів держави, оскільки воно порушує інтереси територіальної громади та позбавляє можливості повноцінно реалізувати права власника щодо користування та розпорядження земельними ділянками.

Враховуючи, що такий спосіб судового захисту, як скасування судом державної реєстрації речового права на нерухоме майно та повернення земельних ділянок у практичному аспекті зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права постійного користування ПАТ "Мотор Січ" на спірні земельні ділянки.

Крім того, господарський суд встановив, що ПАТ "Мотор Січ" набуло право постійного користування земельною ділянкою протиправно, оскільки рішення про відведення у користування спірної земельної ділянки даному підприємству розпорядником не приймалось, юридичне оформлення права користування відповідача відбулося на підставі підробленого рішення та державного акта на право постійного користування, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо застосування позовної давності, суд вказав, що у даній справі Прокурор звернувся до суду із негаторним позовом про скасування державної реєстрації права постійного користування спірними земельними ділянками та повернення їх власнику. Такий позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 911/3574/17, від 04.02.2020 у справі № 911/3311/17). За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна давність за вказаними вимогами не пропущена.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі № 924/45/24, Відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4.2. Касаційне провадження у даній справі відкрито на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.3. На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права за виключними випадками, які передбачені пунктами 1, 4 (з посиланням на пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України) частини другої статті 287 ГПК України, а саме:

- частину 1 статті 92 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) без урахування висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18;

- частину 6 статті 75 ГПК України без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12.12.2023 у справі № 914/305/22 та від 01.11.2022 у справі № 138/794/18;

- частину 1 статті 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 909/392/19;

- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи.

Крім того, скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій безпідставно не надано оцінки, зокрема, довідці Архітектурного відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 02.11.2023.

4.4. У відзиві Прокурор зазначає, що жодна з наведених скаржником правових позицій Верховного Суду не є релевантною до цієї справи. Також зазначає, що суди надали оцінку усім доказам, поданим сторонами, натомість відповідач не надав належних та вірогідних доказів, які б свідчили про законність перебування спірних земельних ділянок у нього на праві постійного користування ще до оформлення підробленого рішення та державного акта, при цьому під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи не заявляв. Тому Прокурор просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення та постанову - залишити без змін.

5. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані судові рішення в межах вимог касаційної скарги.

5.3. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Тобто згідно із вказаним положенням підставами касаційного оскарження судових рішень є виключно неврахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про те, що суди неправильно застосували положення частини першої статті 92 ЗК України та не врахували висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18, щодо її застосування.

Так, за змістом частини першої статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У наведеній скаржником постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Однак за встановленими судами обставинами цієї справи ПАТ "Мотор Січ користується спірними земельними ділянками, набутими не у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи вказану правову норму, виходила з інших фактичних обставин справи (колгоспний ринок та кооперативний ринок є однією і тією ж юридичною особою, якій 27.05.1994 видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою), а тому у такому разі відсутні підстави вважати, що правовідносини у справах є подібними.

У касаційній скарзі відповідач також вказує на порушення судами попередніх інстанцій положень частини шостої статті 75 ГПК України, зазначаючи при цьому про те, що оскільки в межах кримінального провадження № 0000005 не було постановлено обвинувального вироку, який набрав законної сили та не було встановлено беззаперечного факту службового підроблення (фальсифікації) протоколу третьої сесії Ожиговецької сільської ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області XXIII скликання від 24.11.1998 та рішення третьої сесії Ожиговецької сільської ради народних депутатів Волочиського району Хмельницької області XXIII скликання від 24.11.1998 "Про інвентаризацію земель підприємств, організацій та установ", а, отже, в ході розгляду господарської справи № 924/45/24 не було встановлено факту службового підроблення таких документів.

На переконання скаржника, наявні в матеріалах справи висновки експерта можуть говорити лише про доповнення змісту документа, додрукування нових реквізитів, виправлення, коригування, чи іншу зміну, однак, в цілому не містять жодних ознак службового підроблення офіційного документа.

При цьому зазначає про те, що саме по собі відкриття кримінального провадження, проведення досудового розслідування, слідчих дій, проведення експертиз, прийняття ухвали про закриття кримінального провадження не є належними та достатніми доказами вчинення службового підроблення документа, без наявності обвинувального вироку, який набрав законної сили. Таке правозастосування частини шостої статті 75 ГПК України підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 12.12.2023 у справі № 914/305/22 та від 01.11.2022 у справі № 138/794/18, які є обов`язковими для врахування судами першої та апеляційної інстанції при розгляді спору.

Ураховуючи наведе варто звернути увагу на те, що згідно з частиною шостою статті 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення частини 6 статті 75 ГПК України, зазначив, що за відсутності вироку такі обставини (факти) не є преюдиційними, а тому встановлюються/спростовуються у загальному порядку на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У такому разі матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах (якщо подані докази відповідають вимогам, що висуваються до їх процесуальної форми згідно з ГПК України) та оцінив висновки експертів за результатами проведення судових технічних експертиз документів поряд з іншими наявними у справі доказами за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд апеляційної інстанції при цьому врахував постанову Верховного Суду від 18.012024 у справі № 910/114/19, в якій суд касаційної інстанції не погодився з висновками судів попередніх інстанції про неможливість використання матеріалів кримінального провадження та протоколу огляду у цій господарській справі, через відсутність вироку суду, що набрав законної сили.

У постанові від 12.12.2023 у справі № 914/305/22, на яку посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначив, що саме по собі проведення досудового розслідування за ознаками вчинення злочину за фактом незаконного заволодіння спірною земельною ділянкою, за умови відсутності належного доказу - такого, що набрав законної сили, обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні, не може свідчити про підроблення документа, зокрема, державного акта. Разом з тим, скасовуючи судові рішення у цій справі та передаючи справу на новий розгляд до Господарського суду Львівської області колегія суддів урахувала, що вміщений в оскаржуваних рішенні та постанові висновок місцевого та апеляційного господарських судів про відмову в позові є передчасним, оскільки не відповідає висновку про видачу державного акта на право власності (постійного користування) на земельну ділянку саме на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, викладений в постановах Верховного Суду (пункт 52).

У постанові від 01.11.2022 у справі № 138/794/18, на яку також посилається скаржника як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України Верховний Суд вказав, що прокурором не надано жодної інформації щодо порушення кримінальних проваджень за фактом відсутності рішень Ярузької сільської ради та щодо інформації внесеної посадовими особами до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, вказані в документах дані можуть свідчити як про описки, так і про вчинення кримінальних правопорушень, а сама відсутність рішення сільської ради в архіві не може однозначно свідчити про те, що таке рішення взагалі не видавалось, оскільки прокурором не досліджувалось питання передання такого рішення до архіву у встановлені строки та належне його зберігання у архіві.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини у справах є подібними.

У касаційній скарзі скаржник вказував також на порушення судами попередніх інстанцій положень частини першої статті 391 ЦК України, посилаючись на те, що предметом доказування у цій справі є не наявність чи відсутність волевиявлення, а саме існування протиправного вчинення перешкод у користування позивачеві земельною ділянкою, чого на думку скаржника не було встановлено в ході розгляду даної справи, а суд не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.05.2020 у справі № 909/392/19 щодо застосування цієї норми. Тому скаржник вважає, що відсутні підстави для застосування наслідків негаторного позову, передбачених частиною першою статті 391 ЦК України

Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Колегія суддів зазначає, що у наведеній скаржником справі № 909/392/19 позов був заявлений про усунення перешкод у користуванні недобудованим фортифікаційним комплексом шляхом безперешкодного доступу власників товариства, його працівників, підрядників, транспорту та механізмів через контрольно-пропускний пункт. Верховний Суд постановою від 27.05.2020 скасував судові рішення та передав справу на новий розгляд, оскільки останні вдалися до встановлення обставин набуття позивачем права власності на недобудований фортифікаційний комплекс, тобто фактично розглянули спір про визнання права власності на зазначене нерухоме майно за позивачем, що не відповідає підставам таких позовів. Тоді як обставини порушення прав позивача щодо користування недобудованим фортифікаційним комплексом та відповідні докази на підтвердження такого порушення, що є підставами таких позовів та підлягає встановленню під час розгляду справи, судами не встановлювалися і не досліджувалися, тому висновки господарських судів про наявність правових підстав для задоволення позову слід вважати передчасними.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що правовідносини у наведених скаржником справах є подібними із правовідносинами у справі, що переглядається у касаційному порядку.

5.4. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає про таке.

За положенням пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що 07.10.2024 ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначив, що клопотання відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи спрямоване на безпідставне розширення кола обставин, які повинні бути встановлені судом в межах предмета цього спору, адже спір стосується лише встановлення законності підстав набуття відповідачем права постійного користування земельними ділянками відповідно до Державного акта, виданого у 1998 році. Відтак для повного і об`єктивного розгляду справи суду непотрібно досліджувати розміри земельної ділянки, яка передавалася Волочиському машинобудівному заводу у м. Волочиськ у постійне користування на підставі Державного акта 1983 року, оскільки результати такого дослідження жодним чином не вплинуть на з`ясування підстав заявленого позову.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що апеляційний господарський суд мотивував свою відмову у задоволенні клопотання, і такі мотиви ґрунтуються на чинних положеннях ГПК України, а тому відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у його задоволенні як про це зазначає скаржник у касаційній скарзі.

Інші посилання скаржника на порушення норм процесуального права не мотивовані з посиланням на відповідні виключні випадки касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 287 ГПК України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

6.2. За вказаних обставин касаційне провадження, відкрите відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

6.3. Згідно з частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а в іншій частині касаційного провадження за виключним випадком, передбаченим пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, про відсутність підстав для скасування судових рішень за мотивів, викладених скаржником у касаційній скарзі, оскільки доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не підтвердилися.

7. Розподіл судових витрат

7.1. З огляду на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" у справі № 924/45/24 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

В іншій частині касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі № 924/45/24 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 08.05.2024 у справі № 924/45/24.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

С. К. Могил