ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2025 р. Справа№ 910/5780/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 20.03.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024

у справі №910/5780/24 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка"

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

про зобов`язання укласти додаткову угоду,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - позивач за первісним позовом, ТОВ "Київські енергетичні послуги") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" (далі - відповідач за первісним позовом, ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка", скаржник) про стягнення 796 687,28 грн., з них: основного боргу - 735 698,33 грн. (сімсот тридцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 33 копійки), 3% річних - 27 765,11 грн. (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 11 копійок) та інфляційної складової боргу - 33 223,84 грн. (тридцять три тисячі двісті двадцять три гривні 84 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 142-23-е від 13.10.2023 року.

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" (далі - позивач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - відповідач за зустрічним позовом), в якій просить зобов`язати ТОВ "Київські енергетичні послуги" укласти з ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 року та визнати укладеною додаткову угоду, в редакції запропонованій у прохальній частині зустрічної позовної заяви.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації проти України підприємство здійснює свою господарську діяльність в складних, стресових економічних умовах в країні, у зв`язку з чим ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" звернулося до ТОВ "Київські енергетичні послуги" з листом № б/н від 29.05.2024 року з пропозицією укласти додаткову угоду до договору про реструктуризацію заборгованості.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.24 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" грошові кошти: основного боргу - 735 698,33 грн., 3% річних - 27 765,11 грн., інфляційної складової боргу - 33 223,84 грн. та судовий збір - 9560,25 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції керувався встановленим фактом невиконання відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати платежів за графіком погашення заборгованості, з урахуванням п. 8 договору про реструктуризацію.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що договір № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 припинив свою дію та станом на момент звернення ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" до ТОВ "Київські енергетичні послуги" з пропозицією № б/н від 29.05.2024 про укладення додаткової угоди до договору № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 року був припинений, отже правові підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/5780/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" до ПрАТ "Слобожанська Будівельна Кераміка" про стягнення коштів за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023, а зустрічну позовну заяву ПрАТ "Слобожанська Будівельна Кераміка" до ТОВ "Київські енергетичні послуги" задовільнити про зобов`язання укласти додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач має заводи в Роменському районі Сумської області та в Бучанському районі Київської області; з початку військової агресії російської федерації проти України в період активних бойових дій у лютому - березні 2022 року завод ПрАТ "Слобожанська Будівельна Кераміка" зазнав пошкоджень, значна частина територій була замінована, що унеможливлювало потрапити на територію заводу ПрАТ "Слобожанська Будівельна Кераміка"; у силу пошкоджень завданих виробничим потужностям заводу, ПрАТ "Слобожанська Будівельна Кераміка" не мало можливості здійснювати господарську діяльність; відповідач частково відновив виробничу діяльність лише з середини червня 2023 року та фактично зміг здійснювати виробничу діяльність по жовтень 2023 року.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та письмові пояснення учасників апеляційного провадження

11.12.2024 через відділ документального забезпечення суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що навіть якби у відповідача були законодавчі підстави вимагати укладення договору, то зустрічний позов ним було подано передчасно, адже він надійшов до суду ще до отримання позивачем листа від 29.05.2024 з пропозицією щодо укладення додаткової угоди до Договору та надання позивачем відмовної відповіді (була долучена клопотанням від 10.06.2024). Тобто відповідач не дотримався процедури щодо укладення договору всупереч нормі Господарського кодексу України, на яку посилається в обґрунтування власної позиції, зокрема щодо необхідності розгляду пропозиції контрагентом протягом 20 днів.

Також, позивач зазначає, що зважаючи на те, що Постачальник вже надавав можливість Споживачу розстрочити виконання зобов`язань за Договором, уклавши Договір про реструктуризацію, та враховуючи попередню недобросовісну поведінку щодо виконання взятих на себе зобов`язань за Договором про реструктуризацію, позивач вважає необґрунтованою та незаконною вимогу ПрАТ «Слобожанська будівельна кераміка» щодо повторної реструктуризації заборгованості та відповідно визнання укладеною додаткову угоду в запропонованій відповідачем редакції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Ходаківської І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 витребувано справу №910/5780/24 з Господарського суду міста Києва.

04.11.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа №910/5780/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.24 у справі №910/5780/24 - залишено без руху. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують оплату судового збору за подання апеляційної скарги сумі 11 472 грн 17 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.24 у справі №910/5780/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.24 у справі №910/5780/24 у судовому засіданні 15.01.2025.

29.11.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 відкладено розгляд справи №910/5780/24 на 06.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 прийнято справу №910/5780/24 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.24 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2025 призначенорозгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.24 по справі №910/5780/24 на 20.03.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 20.03.2025 з`явився представник позивача за первісним позовом, який надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник скаржника в судове засідання 20.03.2025 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 13.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - кредитор) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" (далі - боржник) укладено договір № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 (далі - договір про реструктуризацію), відповідно до п. 1 якого боржник визнає, підтверджує та зобов`язується сплатити у повному обсязі заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 (договір про постачання), особовий рахунок № 20230207, сумою 4 746 302,53 грн. станом на 13.10.2023, відповідно до графіка погашення заборгованості (ГПЗ), який є додатком 1 до договору про реструктуризацію.

Відповідно до п. 2 договору про реструктуризацію боржник разом зі сплатою суми заборгованості, зазначеної у п. 1 договору про реструктуризацію, зобов`язується сплачувати поточне споживання електричної енергії відповідно до умов договору про постачання.

Згідно з п. 3 договору про реструктуризацію при здійсненні оплати заборгованості боржник зобов`язується посилатися в реквізиті призначення платежу платіжного документа на договір про реструктуризацію. За відсутності чіткого формулювання призначення платежу отримані кредитором кошти зараховуються в першу чергу як погашення існуючої заборгованості за договором про постачання з найдавнішим терміном її виникнення, а залишок коштів (за наявності) - як оплата поточного споживання електричної енергії за договором про постачання.

На виконання умов договору про реструктуризацію відповідачем сплачено 1 104 093,00 грн, а саме: 13.10.2023 сплачено 214 093,00 грн., 16.10.2023 сплачено 200 000,00 грн., 20.10.2023 сплачено 100 000,00 грн., 24.10.2023 сплачено 100 000,00 грн., 26.10.2023 сплачено 250 000,00 грн., 30.10.2023 сплачено 140 000,00 грн., 09.11.2023 сплачено 100 000,00 грн.

З довідки про надходження коштів вбачається, що всі оплати після укладення договору про реструктуризацію відповідач здійснював без посилання на договір про реструктуризацію, однак з посиланням на розрахункові періоди, заборгованість за які реструктуризована цим договором, які, як зазначає позивач, з урахуванням призначення та п. 3 договору про реструктуризацію враховано в погашення заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 5.1. Комерційної пропозиції "Вільна (строкова)", яка є додатком до договору про постачання, остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання здійснюється не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду після здійснення нарахування постачальником.

Згідно з п. 5.5. договору про постачання розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

На оплату за поточне споживання за розрахунковий період жовтень 2023 року відповідачу виставлено рахунок № 20230207/10/1 від 01.11.2023 на суму 1 345 432,15 грн.

З довідки про надходження коштів вбачається, що відповідачем не здійснено жодної оплати за поточне споживання електричної енергії згідно умов договору про постачання.

Відповідно до п. 8 договору про реструктуризацію у разі прострочення боржником оплати заборгованості за договором про реструктуризацію понад п`ять календарних днів від терміну, встановленого ГПЗ, та/або оплати поточного споживання понад п`ять календарних днів від терміну, встановленого договором про постачання, цей договір про реструктуризацію припиняє свою дію, в частині прав боржника на розстрочення оплати заборгованості, а кредитор набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Таким чином, у відповідності до п. 8 договору про реструктуризацію цей договір припинив свою дію, а позивач набув право вимоги несплаченої частини боргу у зв`язку із простроченням відповідачем оплати поточного споживання за особовим рахунком понад п`ять календарних днів від терміну, встановленого договором про постачання.

Після припинення дії договору про реструктуризацію відповідачем сплачено 2 906 511,20 грн., а саме: 17.11.2023 сплачено 300 000,00 грн., 30.11.2023 сплачено 350 000,00 грн., 14.12.2023 сплачено 100 000,00 грн., 27.12.2023 сплачено 206 000,00 грн., 28.12.2023 сплачено 12 592,53 грн., 28.12.2023 сплачено 31 407,47 грн., 29.12.2023 сплачено 200 000,00 грн., 22.01.2023 сплачено 100 000,00 грн., 26.01.2023 сплачено 126 511,20 грн., 31.01.2024 сплачено 180 000,00 грн., 09.02.2024 сплачено 300 000,00 грн., 23.02.2024 сплачено 200 000,00 грн., 29.02.2024 сплачено 100 000,00 грн., 14.03.2024 сплачено 100 000,00 грн., 15.03.2024 сплачено 100 000,00 грн., 25.03.2024 сплачено 300 000,00 грн., 29.03.2024 сплачено 200 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість за договором про реструктуризацію становить 735 698,33 грн. (4 746 302,53 грн. - 1 104 093,00 грн. - 2 906 511,20 грн.).

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 142-23-е від 13.10.2023, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 735 698,33 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 27 765,11 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 33 223,84 грн.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже було встановлено судом вище, 13.10.2023 року між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як боржником, було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 142-23-е, за умовами якого боржник визнав, підтвердив та зобов`язався сплатити заборгованість згідно графіку погашення заборгованості, що є додатком до вказаного договору.

Статтею 530 Цивільного кодексу України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що згідно графіку погашення заборгованості строк виконання боржником зобов`язань є таким що настав.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами договору про реструктуризацію було сплачено тільки 4 010 604,20 грн.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 735 698,33 грн. відповідачем матеріали справи не місять, а тому відповідно до п. 8 договору про реструктуризацію він припинив свою дію, а кредитор (позивач) набув права вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі проти наявності у нього заборгованості у розмірі 735 698,33 грн. не заперечує.

Оскільки судом першої інстацнії вірно встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати платежів за графіком погашення заборгованості, що скаржником у своїй апеляційній скарзі не спростовано, з урахуванням п. 8 договору про реструктуризацію, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 735 698,33 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 27 765,11 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 33 223,84 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунку 3% річних та інфляційної складової боргу, в межах заявлених позивачем періодів, колегія суддів констатує, що вони виконані арифметично вірно, відтак, суд першої інстацнії дійшов цілком правомірного висновку, що суми 3% річних та інфляційної складової боргу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначених позивачем періодів, за розрахунками позивача, становлять: 27 765,11 грн. - 3% річних та 33 223,84 грн. - інфляційної складової боргу.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає таке.

У зустрічній позовній заяві ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" просить зобов`язати ТОВ "Київські енергетичні послуги" укласти з ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 року та визнати укладеною додаткову угоду, в редакції запропонованій у прохальній частині зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" посилається на те, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації проти України підприємство здійснює свою господарську діяльність в складних, стресових економічних умовах в країні, у зв`язку з чим ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" звернулося до ТОВ "Київські енергетичні послуги" з листом № б/н від 29.05.2024 року з пропозицією укласти додаткову угоду до договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У статті 626 Цивільного кодексу України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 Цивільного кодексу України).

У пункті 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Також у статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі (п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно частин 1-3 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Статтею 640 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як вірно встановлено судом першої інтанції та вбачається з матеріалів справи, 30.05.2024 ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" звернулося до ТОВ "Київські енергетичні послуги" з пропозицією № б/н від 29.05.2024 укласти додаткову угоду до договору про реструктуризацію заборгованості до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 в розмірі 735 698,33 грн. на 12 місяців.

ТОВ "Київські енергетичні послуги" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" вже надавалася розстрочка по виконанню зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 шляхом укладення договору про реструктуризацію № 142-23-е від 01.02.2023, тому ТОВ "Київські енергетичні послуги" вважає необґрунтованою та незаконною вимогу про повторну реструктуризацію заборгованості та відповідно визнання укладеною додаткової угоди в запропонованій ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" у зустрічному позові редакції.

Так, додаткова угода - є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору.

Тобто, за його допомогою сторони можуть вносити зміни до діючого договору, тим самим змінюючи свої попередні домовленості.

Як вже було встановлено колегією суддів вище, що договір № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 припинив свою дію та станом на момент звернення ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" до ТОВ "Київські енергетичні послуги" з пропозицією № б/н від 29.05.2024 про укладення додаткової угоди до договору № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 був припинений, отже правові підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Перш за все колегія суддів звертає увагу на висновок Європейського суду з прав людини (справа "Бурдов проти росії" від 07.05.2002 (заява N 59498/00), справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року (заява № 18357/91) та інші) відсутність у боржника необхідних коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань та не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що скаржником навіть не надано суду належних та допустимих доказів відсутності грошових коштів у сумі, достатній для погашення заборгованості перед позивачем у встановлений строк, в т.ч. доказів ненадходження коштів на його рахунок. Зокрема не надано банківських виписок з рахунку та/або довідки з банку про обіг коштів, які б підтверджували фінансову неспроможність виконувати свої зобов`язання.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Договір укладено 01.02.2023, тобто не лише після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, але й після тих подій, які наводяться скаржником як причини його неплатоспроможності (в т.ч. окупації територій, де знаходиться одна з виробничих частин останнього, активне застосування аварійних та стабілізаційних графіків відключення тощо).

На переконання колегії суддів, укладаючи зазначені договори, скаржник мав розуміти ймовірні ризики щодо здійснення своєї діяльності та проводити фінансове планування задля можливості розрахуватися зі своїми контрагентами. Висловлена ж в апеляційній скарзі позиція свідчить про те, що він, укладаючи Договір про реструктуризацію, завчасно знав, що не зможе своєчасно розрахуватися із позивачем за цим договором, а також виконувати зобов`язання щодо оплати поточного споживання за Договором.

Більше того, як зазначалось колегією суддів вище, що позивач вже пішов на зустріч скаржнику, 13.10.2023 уклавши Договір № 142-23-е про реструктуризацію заборгованості, за яким наразі здійснюється стягнення.

Скаржником не наведено жодних інших положень законодавства чи умов Договору, які б зобов`язували позивача укласти відповідну додаткову угоду у разі наявності заборгованості у відповідача. Вимога відповідача зобов`язати укласти з ним додаткову угоду до Договору суперечить основоположним принципам цивільного та господарського законодавства.

Таким чином, виходячи з меж заявлених зустрічних позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" про зобов`язання ТОВ "Київські енергетичні послуги" укласти з ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20230207ПВ від 01.02.2023 та визнати укладеною додаткову угоду, в редакції запропонованій у прохальній частині зустрічної позовної заяви не підлягають задоволенню.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/5780/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/5780/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2024 у справі №910/5780/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Слобожанська будівельна кераміка".

4. Матеріали справи №910/5780/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 01.04.2025. (після виходу судді Суліма В.В. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім