ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2025 р. Справа № 910/11334/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 16.12.2024) (суддя Павленко Є.В.)

у справі № 910/11334/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери"

до Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф"

про стягнення 2 168,34 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

02.12.2024 Адвокатське об`єднання "Фузік і Партнери" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф" (відповідач) на користь позивача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, в сумі 28 000,00 грн.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/11334/24 стягнуто з Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф" на користь Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери" 550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, виходячи із складності справи, результатів розгляду даного спору, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, умов договору, закриття провадження у справі в частині 15 000,00 грн основної заборгованості у зв`язку з добровільною сплатою цієї суми відповідачем, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, наявні підстави для стягнення з Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф" на користь позивача 550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва 12.12.2024 у справі № 910/11334/24, Адвокатське об`єднання "Фузік і Партнери" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 123, 126, 129, 130 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ст. 55 Конституції України, і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, в сумі 28 000,00 грн.

Зокрема, скаржник зазначає, що зменшення витрат на професійну правничу допомогу можливе лише на підставі клопотання іншої сторони.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/11334/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 21.02.2025.

Позиції учасників справи

Відповідач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У вересні 2024 року Адвокатське об`єднання "Фузік і Партнери" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф" про стягнення 17 168,34 грн, з яких: сума основної заборгованості - 15 000,00 грн, 3 % річних - 71,31 грн; подвійна облікова ставка НБУ - 618,03 грн; пеня - 870,00 грн; штраф - 609,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги № б/н (з урахуванням додаткової угоди від 03.06.2014 № 16) в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 провадження у справі № 910/11334/24 у частині стягнення 15 000,00 грн основного боргу закрито в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі № 910/11334/24 позов Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Державний проектний інститут "Діпроверф" на користь Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери" 71,31 грн трьох процентів річних, 309,02 грн пені та 67,08 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

02.12.2024 Адвокатське об`єднання "Фузік і Партнери" подало до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення в даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як свідчать матеріали справи, заявником на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу надано суду договір б/н про надання правничої (правової) допомоги від 21.07.2024, укладений з адвокатом Гончаровим Ігорем Миколайовичем (далі - Гончаров І.М.), яким, зокрема, передбачено, що сума гонорару за надання послуг та відшкодування витрат будуть здійснюватись за домовленістю сторін; ціна, порядок та строки розрахунку за цим договором вказуються у його додатках та є його невід`ємними частинами.

Додатковою угодою № 1 від 21.07.2024 до вказаного договору погоджено обсяг та вартість послуг із правничої (правової) допомоги, а саме: правовий аналіз наявності заборгованості та документів, на підставі яких вона виникла, вартістю 5 000,00 грн; аналіз та підбір судової практики вартістю 1 500,00 грн; розрахунок штрафних санкцій, вартістю 3 000,00 грн; написання позовної заяви, вартістю 10 000,00 грн; подання позовної заяви, вартістю 2 500,00 грн; правовий аналіз процесуальних документів, поданих відповідачем у процесі судового розгляду справи, вартістю 2 000,00 грн; написання заяв, клопотань, відповіді на відзив, заперечень, інших процесуальних документів під час судового розгляду справи, вартістю 3 000,00 грн; представництво інтересів під час розгляду справи в суді, вартістю 3 000,00 грн. Загальна вартість вказаних послуг за договором становить 30 000,00 грн.

Пунктами 3, 4 та 6 вказаної додаткової угоди визначено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правничої (правової) допомоги та її вартість. Оплата за надані юридичні послуги здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отриманням рішення суду першої інстанції. Отримання оплати вартості послуг за цим договором здійснюється відповідно до виставлених рахунків.

Додатковою угодою № 2 від 27.11.2024 внесено зміни до додаткової угоди № 1 від 21.07.2024 та викладено пункти 1 та 2 останньої в новій редакції, зокрема, погоджено такі обсяг та вартість послуг з правничої (правової) допомоги: правовий аналіз наявності заборгованості та документів, на підставі яких вона виникла, вартістю 5 000,00 грн; аналіз та підбір судової практики, вартістю 1 500,00 грн; розрахунок штрафних санкцій, вартістю 3 000,00 грн; написання позовної заяви, вартістю 10 000,00 грн; подання позовної заяви, вартістю 2 500,00 грн; написання заяв, клопотань, відповіді на відзив, заперечень, інших процесуальних документів під час судового розгляду справи, вартістю 3 000,00 грн; написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення, вартістю 3 000,00 грн. Загальна вартість вказаних послуг складає 28 000,00 грн.

Також, заявником було надано суду копію двостороннього акта приймання-передачі наданих послуг від 27.11.2024 на загальну суму 28 000,00 грн, а також копію акта приймання-передачі документів (копії рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024) від 27.11.2024.

Повноваження адвоката Гончарова І.М. на представництво інтересів позивача в суді підтверджуються наявною в матеріалах справи копією ордера на надання правової допомоги серії АІ № 1673510 від 13.09.2024, а також копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності від 07.02.2022 серії КС № 10465/10.

Апеляційний господарський суд у даному випадку зважає на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Як правильно враховано місцевим господарським судом, заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності.

Колегія суддів апеляційної інстанції також враховує правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, згідно з якою заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Апеляційний господарський суд зважає на те, що правовідносини у даній справі не є занадто складними, враховуючи закриття провадження у справі в частині 15 000,00 грн основної заборгованості у зв`язку з добровільною сплатою цієї суми відповідачем, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У частині посилання скаржника на те, що зменшення витрат на професійну правничу допомогу можливе лише на підставі клопотання іншої сторони, суд апеляційної інстанції зважає також на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 909/130/23, згідно з якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) із власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, - керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 та постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 926/2551/23).

З урахуванням того, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу значно перевищує як суму задоволених вимог, так і ціну позову, вказану в позовній заяві, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника, а дії суду такими, що відповідають дійсним обставинам справи та не суперечать нормам ГПК України.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

Виходячи з положень ст. 129 ГПК України, під час оскарження додаткового рішення, яким вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, що виключає необхідність здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Фузік і Партнери" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/11334/24 залишити без змін.

3. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко