ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Черкаси Справа № 925/11/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого: судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом фізичної особи-підприємця Ненько Наталії Олександрівни, АДРЕСА_1

до фізичної особи-підприємця Майданик Дмитра Анатолійовича, АДРЕСА_2

про стягнення 17000,00 грн заборгованості за договором,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Засуха Г.Є. адвокат за ордером;

від відповідача: Литвин О.П. адвокат за ордером.

Фізична особа-підприємець (ФОП) Ненько Наталія Олександрівна звернулась в Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця (ФОП) Майданик Дмитра Анатолійовича із вимогами про стягнення 17000,00 грн заборгованості за договором (сплаченого штрафу згідно з постановою відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 07.05.2024 №052054 про застосування адміністративно-господарського штрафу) за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2024, а також про відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні 24.03.2025 оголошувалась перерва до 27.03.2025.

В судовому засіданні 27.03.2025:

Представник позивача вимоги підтримав та надав суду для огляду оригінали поданих копій документів. Вказує на обов`язок перевізника компенсувати замовнику всі понесені ним витрати на організацію перевезення вантажу.

Відповідач вимоги заперечив та просив в позові відмовити. Вказує на належну підготовку автомобіля до перевезення вантажу на замовлення позивача. Вказує на відсутність претензій щодо доставки, строків, збереження та комплектності вантажу. Вказує на відсутність правових підстав для компенсації позивачеві безпідставно сплаченого ним штрафу за постановою Держтрансінспекції України. Подано письмовий відзив на позов.

За результатами судового розгляду судом проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

21.03.2024 між ФОП Ненько Н.О. (експедитор у зобов`язанні, організатор перевезення, позивач, стягувач у справі) та ФОП Майданик Д.Ю. (експедитор-2, перевізник у зобов`язанні, виконавець, відповідач, боржник у справі) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг шляхом підписання заявки-договору від 21.03.2024 (а.с.12 зворот-13), за умовами якого:

Перевізник, виконавець, експедитор-2 зобов`язаний: 1. Надати автомобіль під завантаження в належному технічному стані. Будка має бути пустою, чистою, без сторонніх запахів, технічно підготовленою для опломбування, з необхідними документами для перевезення вантажу протягом всього маршруту.

2. За неподачу автомобіля під завантаження експедитор-2 сплачує штраф у розмірі 1500 грн.

3. Експедитор-2 несе відповідальність за кріплення, розміщення, цілісність, температурний режим, збереження вантажу, який він перевозить, з моменту завантаження до моменту розвантаження і отримання примірника ТТН з відміткою вантажоодержувача…

4. Експедитор-2 несе матеріальну відповідальність за вантаж, який він перевозить, згідно чинного законодавства.

5. У випадку пошкодження, недостачі, часткової або повної втрати вантажу, експедитор-2 зобов`язаний повністю відшкодувати збитки в рівній сумі, вказаній в офіційній претензії, пред`явленій замовником експедиції.

6. Пакет документів надати експедиції протягом 10 календарних днів від дати, вказаної в ТТН: ТТН (2 примірники) з відміткою вантажоодержувача.

7. За неналежне виконання умов п.6 Договору-заявки термін оплати може бути зміщений на 30 календарних днів з моменту отримання правильно оформлених документів.

8. За запізнення під завантаження більш ніж на дві години експедитор-2 сплачує експедиції штраф 1500 грн.

9. Експедитор-2 несе відповідальність за своєчасну доставку вантажу до місця призначення. За зрив термінів доставки вантажу, вказаного в заявці, експедитор-2 сплачує експедитору штраф у розмірі 5% від вартості товару, вказаному в видатковій накладній даної поставки.

10. При виявленні недостачі, пошкодження, втрати вантажу експедитором-2 експедитор має право утримати суму завданої шкоди або штрафних санкцій з вартості послуг, що повинна бути сплачена виконавцю шляхом направлення йому односторонньої письмової заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка не потребує додаткового погодження з боку експедитора-2. Усі штрафи, виставлені третіми особами експедитору у зв`язку з діями експедитора-2, можуть бути перевиставлені на експедитора-2 або в односторонньому порядку перераховані за вартість перевезення на користь експедиції.

11. Водій під час перевезення вантажу зобов`язаний завжди мати при собі включений і заряджений телефон, доступний цілодобово, для можливості оперативного реагування, з`ясування місцезнаходження і коригування роботи з боку експедиції.

Обов`язки експедиції: 1. Забезпечити завантаження транспортного засобу протягом 12 нормативних годин.

2. За понад нормативний простій автомобіля експедиція сплачує експедитору-2 штраф у розмірі 500 грн.

3. Експедиція зберігає за собою право змінювати маршрут перевезення вантажу.

4. Після завантаження автомобіля експедиція зобов`язана надати водієві пакет документів для безперешкодного перевезення вантажу протягом всього маршруту згідно ТТН.

5. Здійснити оплату виконавцю в термін, указаний в Договорі-заявці.

6. Оплата відбувається із отриманих від замовника коштів.

Договір від 21.03.2024 підписаний обома сторонами та не заперечена його дійсність.

Відповідач забезпечив виконання перевезення вантажу за маршрутом: Київ - Харків (смт. Васищеве) власним вантажним автомобілем марки Ісузу реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія Процідило Д.О.

При слідуванні маршрутом автомобіль перевізника 22.03.2024 був зупинений працівниками Держінспекції з безпеки на транспорті та складено Акт серія АР №035513 про порушення водієм ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій не вів особисту книжку водія та відсутній запис за 22.03.2024. Інспектори вважають це порушення як відсутність книжки водія, хоча наявність книжки водія зафіксована у фотодоказах. В Акт посадовими особами Держтрансбезпеки внесено недостовірні дані про приналежність автомобіля ФОП Ненько Н.О. - як власника та управненої особи. Відповідач не повідомив позивача (замовника) про наявність даного Акту про порушення безпеки на транспорті.

07.05.2024 відділом державного нагляду (контролю) у Київській області винесена постанова серія ПШ №052054 про накладення на ФОП Ненько Н.О. штрафу у сумі 17000 грн за порушення, встановлене у Акті про порушення серія АР №035513 від 22.03.2024.

24.05.2024 позивачем самостійно проведена оплата в бюджет нарахованого штрафу 17000 грн згідно платіжної інструкції №101 (а.с.14 зворот).

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача останній має борг перед позивачем 17000 грн, який має бути сплачений позивачеві. Позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування 17000 грн (вих.№01-2705/2024 від 27.05.2024, а.с.15-19, з додатками) але відповідач відмовився від перерахування компенсації позивачеві 17000 грн та заперечив існування боргу перед позивачем (вих.№177 від 03.06.2024, а.с.19 зворот-20) на умовах спірного договору від 21.03.2024.

Ухилення відповідача від перерахування 17000 грн коштів позивачеві стали причиною звернення позивача в Господарський суд Черкаської області з позовом про захист порушеного права та примусового стягнення боргу як інших витрат в сумі 17000 грн.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги заперечили та вказали, що у нього відсутні зобов`язання перед позивачем і вимоги є безпідставними. Просять в позові відмовити.

Позивач пояснив свої мотиви самостійної сплати штрафу Держтрансінспекції в бюджет як упередження блокування рахунків позивача при примусовому стягненні заборгованості за ініціативою Держтрансінспекції. Мотиви неоскарження адміністративного стягнення Держтрансінспекції позивач не пояснив. Зіслався лише на своє письмове звернення до інспекції (вих.№03/05/24 від 03.05.2024, а.с.79 зворот - 80) та подані матеріали.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що позивач як експедитор не є власником чи користувачеми спірного вантажного авто і не відповідає за технічний стан автомобіля. Вважає безпідставним та необґрунтованим сплату штрафу на вимогу Держтрансінспекції. Подано письмовий відзив на позов.

Інших доказів та документів не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Сторони за договором від 21.03.2024 є суб`єктами господарювання на ринку перевезень автомобільним транспортом та супутніх послуг в Україні, підприємцями (фізичними особами) з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 17000 грн основної заборгованості як фактично понесені додаткові витрати експедитора за організацію договору перевезення вантажу у зв`язку з накладенням штрафу Держінспекцією з безпеки на транспорті, обґрунтовуючи предмет спору з посиланням на умови письмового двостороннього оплатного договору про надання транспортно-експедиційних послуг перевезення вантажу від 21.03.2024 за маршрутом Київ Харків (Васищеве) (а.с.12 зворот-13).

Додатковими умовами договору передбачено наявність медичної книжки у водія та санітарної обробки будки автомобіля перевізника.

Відповідно до п.10 договору при виявленні недостачі, пошкодження, втрати вантажу експедитором-2 (перевізник, відповідач), експедитор має право утримати суму завданої шкоди або штрафних санкцій з вартості послуг, що повинна бути сплачена виконавцю (перевізнику) шляхом направлення йому односторонньої письмової заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка не потребує додаткового погодження з боку експедитора-2. Усі штрафи, виставлені третіми особами експедитору у зв`язку з діями експедитора-2 можуть бути перевиставлені на експедитора-2 або в односторонньому порядку перераховані за вартість перевезення на користь експедиції (позивача, експедитора).

Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2024; договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України). Договір відповідає положенням глави 63 Цивільного кодексу України як різновид послуги, яка безпосередньо споживається замовником (експедитором, позивачем).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

При цьому суд зазначає про межі відповідальності кожного з учасників спору:

Договір є двостороннім між позивачем і відповідачем у даному спорі. Державна служба України з безпеки на транспорті (та її підрозділи) не є стороною чи третьою особою у спірних правовідносинах.

Замовник (організатор) перевезення (він же експедиція, експедитор за договором, позивач) ФОП Ненько Н.О. відповідає за організацію перевезення та збереження вантажу до точки доставки, недопущення простою перевізника та організацію маршруту перевезення.

Перевізник (він же експедитор-2 за договором, відповідач) ФОП Майданик Д.А. відповідає за своєчасне надання автомобіля під завантаження, своєчасну доставку вантажу до місця розвантаження та збереження і цілісність вантажу під час транспортування. Водій перевізника зобов`язаний мати телефон постійно ввімкненим для контролю перевезення та коригування маршруту перевезення.

Експедитор (позивач) не відповідає за технічний стан автомобіля перевізника, комплектування автомобіля перевізника, підготовку водія перевізника, оформлення особистих дозвільних документів водієм перевізника, передрейсову перевірку водія перевізника та автомобіля перевізника, дотримання водієм правил дорожнього руху на маршруті слідування, дотримання режиму роботи водієм на маршруті слідування тощо, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки та не передавався експедитору (позивачеві) у користування, оперативне управління, у власність тощо. Водій перевізника (відповідача) не перебуває в договірних чи трудових відносинах з позивачем. Поведінка водія перевізника на дорогах загального користування не охоплюється умовами спірного договору від 21.03.2024.

Власник автомобіля (перевізник) як власник джерела підвищеної небезпеки за Законом самостійно відповідає за технічний стан автомобіля, поданого на завантаження позивачеві, комплектування автомобіля перед рейсом на замовлення позивача, фахову та спеціальну підготовку свого водія, оформлення водієм перевізника особистих дозвільних документів, передрейсову перевірку водія перевізника, дотримання водієм правил дорожнього руху на маршруті слідування, дотримання режиму роботи та режиму відпочинку водієм на маршруті слідування.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ст.901. 1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання;

ч.1 ст.903. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;

ст.929. 1. За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). 2. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. 3. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами;

ст.931. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2024 на замовлення позивача надано послуги з перевезення вантажу (продукти харчування) із залученням власного вантажного транспорту по маршруту: Київ Харків (Васищеве) автомобілем Ісузу реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується:

транспортним замовленням від 21.03.2024 ФОП Ненько Н.О., ТТН №368 від 22.03.2024, №371 від 22.03.2024 та Актом прийняття виконаних робіт №ОУ0000104. Узгоджений термін доставки 22.03.2024; спору в цій частині немає.

Згідно із Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність":

ст.1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; перевізник юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, внутрішнього водного та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів;

ст.8. Експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування. Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України. Експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

ст.9. За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб-громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; для фізичних осіб-іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зовнішньоекономічні договори (контракти) транспортного експедирування повинні відповідати вимогам законодавства про зовнішньоекономічну діяльність. Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування. У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення;

ст.11. Експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. /.../;

ст.12. /.../ Клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. /.../.

На відносини послуги перевезення між сторонами поширюються вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт".

Враховуючи зазначені вище приписи чинного законодавства та умови договору від 21.03.2024, надані сторонами у справу документи як товарно-транспортні накладні - є належними та допустимими доказами надання експедитором-2 послуг з перевезення вантажу, зміст яких, зокрема, відмітки про доставку вантажів та отримання його вантажоотримувачами на вказаних ТТН дають суду підстави стверджувати про належне виконання експедитором-2 обов`язків з прийняття вантажів до перевезення та належної їх передачі вантажоотримувачам. Тобто позивач замовив та спожив дані послуги.

При цьому, як убачається із наявних у матеріалах справи копій ТТН будь-які заперечення щодо повного та належного надання відповідачем послуг з перевезень з боку вантажоотримувачів відсутні.

Про належне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2024 також свідчить відсутність будь-яких зауважень чи претензій з боку замовника щодо наданих послуг.

Натомість позивач посилається на Акт №035513 від 22.03.2024 Державної служби України з безпеки на транспорті про порушення водієм перевізника вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" як відсутність у водія особистої книжки водія при відсутності тахографу (а.с.74 зворот), де вказано, що автомобіль Ісузу номер НОМЕР_1 належить ФОП Ненько Н.О., та Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.05.2024 №052054 в сумі 17000 грн до ФОП Ненько Н.О. як автомобільного перевізника (а.с.75) і оплату позивачем штрафу 17000 грн згідно платіжної інструкції №101 від 24.05.2024 (а.с.14 зворот) та вимагає примусово стягнути 17000 грн як додатково понесені позивачем витрати при виконанні відповідачем договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.03.2024 з посиланням на п.10 договору.

У відзиві на позовну заяву (вх.суду №3798/25 від 10.03.2025, а.с.48-67 з додатками) відповідачем заперечені вимоги та вказано, що позивач тлумачить умови спірного договору на свою користь, в т.ч. п.10 договору, не вчинивши жодних дій по оскарженню незаконної постанови Держтрансінспекції від 07.05.2024, куди посадовими особами внесені завідомо недостовірні дані. Відповідач може відповідати перед позивачем лише за пошкодження чи втрату довіреного до перевезення вантажу.

Разом з тим суд зазначає, що позивачем штраф в бюджет сплачено самостійно та добровільно, достеменно знаючи про внесення посадовими особами Держтрансінспекції недостовірних даних в офіційні документи та позивач не вчинив жодних дій для захисту свого порушеного права з боку посадових осіб Держтрансінспекції. Вимоги Цивільного кодексу України передбачають самозахист порушеного права приписи ст.15 Цивільного кодексу України.

У суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах договору чи закону та відсутній причинно-наслідковий зв`язок виконання договору перевезення та порушення водієм відповідача вимог законодавства про автомобільний транспорт з накладенням штрафу, за які відповідає власник автомобільного транспорту.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Обґрунтування належності способу захисту у спірних правовідносинах

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що не передбачено приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому в задоволенні позову належить відмовити з мотивів безпідставності, необґрунтованості та недоведеності вимог.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача та не стягуються.

Суд в даному судовому засіданні не вирішує питання розподілу понесених витрат відповідачем, про які заявлено у відзиві на позов, оскільки представником відповідача не надано у справу первинних документів про об`єм виконаних робіт та понесені витрати на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця Ненько Наталії Олександрівни, АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2

до фізичної особи-підприємця Майданик Дмитра Анатолійовича, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3

про стягнення 17000 грн боргу - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 31.03.2025.

Суддя Г.М.Скиба