УХВАЛА

м. Київ

01.04.2025Справа № 910/6178/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши заяву Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню, у справі № 910/6178/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" м. Києва до Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" м. Києва за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2) Національного банку України, про стягнення боргу, неустойки у розмірі 89 051 459,22 грн,

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про визнання договору частково недійсним,

За участю представників:

від Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" - Кузьмік Д.В.;

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кузьмік Д.В.;

від Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" - Терещенко Л.В.;

від Національного банку України - Гузієнко Я.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2020 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулося в суд з указаним позовом.

У червні 2020 року Акціонерне товариство "Київмедпрепарат" звернулося до суду із зустрічним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі №910/6178/20, позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено.

Вирішено стягнути з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79291500,00 грн простроченої заборгованості зі сплати щомісячної комісії, 9759959,22 грн пені за прострочення заборгованості зі сплати комісії за управління кредитом та 735700,00 грн витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні зустрічного позову АТ "Київмедпрепарат" відмовлено.

Верховний Суд ухвалив постанову від 12.04.2023 у справі №910/6178/20, якою постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 скасував, справу №910/6178/20 передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20 позов ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" задоволено.

Вирішено стягнути з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79 291500,00 грн боргу зі сплати комісії, 9759959,22 грн пені за прострочення комісії, 735700,00 грн витрат зі сплати судового збору.

У зустрічному позові АТ "Київмедпрепарат" відмовлено.

Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 02.09.2024 у справі №910/6178/20, якою залишив без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6178/20 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 910/6178/20.

Постановою Верховного Суду від 10.12.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" задоволено.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2024 у справі №910/6178/20 у частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасовано, справу №910/6178/20 у цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 справу № 910/6178/20 передано 31.12.2024 на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою суду від 03.01.2025 прийнято до розгляду справу № 910/6178/20 та призначено судове засідання у справі № 910/6178/20 на 30.01.25 о 11:20 год.

На адресу суду надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 про витребування у Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/6178/20.

Ухвалою суду від 21.01.2025 провадження у справі №910/6178/20 зупинено до повернення справи до Господарського суду міста Києва.

03.02.2024 до Господарського суду міста Києва повернулись з Північного апеляційного господарського суду матеріали справи та 04.02.2025 передано на сектор судді Демидова В.О.

Ухвалою суду від 05.02.2025 поновлено провадження у справі № 910/6178/20. Провадження у справі продовжено із стадії, на якій його було зупинено. Підготовче засідання призначено на 25.02.25 о 12:35 год.

17.02.2025 на адресу суду надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 про витребування у Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/6178/20 та передано 18.02.2025 на сектор судді Демидова.

Ухвалою суду від 24.02.2025 зупинено провадження у справі №910/6178/20 до повернення справи до Господарського суду міста Києва.

17.03.2025 в системі «Електронний суд» представником Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" сформовано заяву про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню у справі 910/6178/20.

Остання обґрунтована тим, що АТ «Київмедпрепарат» виступив майновим поручителем за зобов`язаннями ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - кредитор) в загальній сумі 4 150 358 727,31 грн (чотири мільярди сто п`ятдесят мільйонів триста п`ятдесят вісім тисяч сімсот двадцять сім грн 31 коп.) перед Національним банком України, уклавши договори іпотеки та передавши в іпотеку нерухоме майно, що було власністю АТ «Київмедпрепарат», а саме:

- за іпотечним договором від 22.05.2009, укладеним між Національним банком України, Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та АТ «Київмедпрепарат» (іпотекодавець), де предметом іпотеки є нерухоме майно, яке є власністю АТ «Київмедпрепарат» і знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 139, яким є: корпус № 7 (сім) літер Ш, загальною площею 783,50 кв. м;

корпус № 9 (дев`ять), літер В, загальною площею 1146, 50 кв м; корпус № 11 , літер Т, загальною площею 1383,40 кв м; корпус № 17, літер Ю, загальною площею 1184,20 кв.м.

- за іпотечним договором від 24.04.2009, укладеним між Національним банком України, Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та АТ «Київмедпредпарат» (іпотекодавець) предметом іпотеки є нерухоме майно, яке є власністю АТ «Київмедпрепарат» і знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 139 , яким є Корпус № 20, літер О, загальною площею 10182,3 кв. м.

- за іпотечним договором від 24.04.2009, укладеним між Національним банком України, Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та АТ «Київмедпредпарат» (іпотекодавець) предметом іпотеки є корпус № 1 та корпус № 3, які є власністю «Київмедпрепарат» і знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 139.

Як вказує заявник, через невиконання кредитором своїх обов`язків перед НБУ зі сплати кредитних коштів, НБУ через звернення до суду звернув стягнення на заставлене нерухоме майно, що є предметом іпотеки , яке було реалізовано на електронних торгах , організатор Сетам:

- Корпус № 9 було реалізовано 09.12.2020 за ціною 25 083 131, 68 грн.;

- Корпус № 7 було реалізовано 30.10.2020 за ціною 8 097 079,00 грн;

- Корпус № 11було реалізовано 10.12.2020 за ціною 32 578 942,18 грн;

- Корпус № 17 було реалізовано 10.12.2020 за ціною 18 569 490, 63 грн;

- Корпус № 3 , було реалізовано за ціною 150 278 810,01 грн;

- Корпус № 1 було реалізовано за ціною 50 497 092,00 грн;

- Корпус № 20 було реалізовано за ціною 136 617 547,92 грн;

Відтак, загальна вартість реалізованого майна з електронних торгів, що є предметом іпотеки (іпотекодавець АТ «Київмедпрепарат») в якості забезпечення кредитних зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» перед НБУ, складає суму у розмірі 295 706 619,81 грн.

З огляду на що представник АТ «Київмедпрепарат» вказує, що загальна сума збитків, які зазнало АТ «Київмедпрепарат» через продаж майна внаслідок майнового поручительства за Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» перед НБУ та продаж майна, що є предметом іпотеки та власністю АТ «Київмедпрепарат», складає 295 706 619,81 грн.

Таким чином, на думку заявника є очевидним, що між кредитором і АТ «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» існують зустрічні однорідні, зокрема - грошові, зобов`язання, а саме:

- зобов`язання БОРЖНИКА перед КРЕДИТОРОМ - на суму 89 787 159,22 грн грн. за Рішенням суду від 06.03.2024 у справі № 910/6178/20;

- зустрічне зобов`язання КРЕДИТОРА перед БОРЖНИКОМ з відшкодування збитків внаслідок майнового поручительства АТ «Київмедпрепарат» за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» перед НБУ та реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, - на суму 295 706 619,81 грн.

Таким чином представник АТ «Київмедпрепарат» вказує про наявність правових підстав для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 № 910/6178/20 таким, що не підлягає виконанню, оскільки у відповідача відсутній обов`язок виконувати вказаний виконавчий документ на зазначену суму у наказі.

Окрім того представником заявника заявлено вимогу про зупинення вчинення виконавчих дій за наказом Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі №910/6178/20 «ПРО ПРИМУСОВЕ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.03.2025, прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню, у справі 910/6178/20. Зупинено вчинення виконавчих дій за наказом Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/6178/20 «ПРО ПРИМУСОВЕ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ». Призначено заяву Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню у справі 910/6178/20, до розгляду в судовому засіданні на 27.03.25 о 10:45 год.

25.03.2025 в системі «Електронний суд» представник Національного банку України сформував заперечення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на відсутність правових підстав для зарахування зустрічних вимог між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та АТ «Київмедпрепарат», оскільки банк перебуває у процедурі ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а п. 8 ч. 2 ст. 46 вказаного Закону визначено заборону зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін. Також вказує на відсутність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню через фінансовий стан АТ «Київмедпрепарат» та введений в Україні воєнний стан.

25.03.2025 в системі «Електронний суд» представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» сформував заперечення на клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки з урахуванням положень ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зарахування зустрічних однорідних вимог, з зазначених заявником в заяві підстав, під час процедури ліквідації неплатоспроможного банку є неможливим.

25.03.2025 в системі «Електронний суд» представником Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" сформовано заяву про відвід судді Демидова В.О. від розгляду заяв про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та про відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/6178/20.

Ухвалою суду від 26.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про відвід судді Демидова В.О. від розгляду заяв про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та про відстрочення виконання судового рішення у справі № 910/6178/20.

У судовому засіданні 27.03.2025 розгляд заяви відкладено на 01.04.2025.

У судове засідання 01.04.2025 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті заяви.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Наведеного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 Господарського процесуального кодексу України визначають можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц.

Отже, до матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12.10.2018, у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні положення містяться у частині 3 статті 203 ГК України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо) (такий правовий висновок сформульовано у пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16).

Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу у разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. Саме у межах цього судового провадження і підлягають встановленню обставини припинення зобов`язання боржника, яке є предметом відповідного судового наказу, у тому числі внаслідок вчинення правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Водночас, стаття 602 ЦК України не містить заборони на зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження як засобу виконання зобов`язання, визначеного рішенням суду, отже, зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення (постанова Верховного Суду і від 08.09.2021 у справі №761/33621/18).

У справі №910/11116/19 Верховний Суд зазначив, що однією з підстав припинення зобов`язання, яка визначена частиною першою статті 601 ЦК України, є припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог; відповідно до частини другої статті 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін; зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем відповідає умовам, які визначені статтею 601 ЦК України; зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем не підпадає під дію частини п`ятої статті 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається, зокрема, зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, виконання наказу господарського суду може здійснюватися у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства, в тому числі - шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, встановлених ст. 601 ЦК України, та відсутності обставин, встановлених ст.602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник зокрема зазначав, що загальна вартість реалізованого майна з електронних торгів, що є предметом іпотеки (іпотекодавець АТ «Київмедпрепарат») в якості забезпечення кредитних зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» перед НБУ, складає суму у розмірі 295 706 619,81 грн.

Таким чином, на думку заявника, є очевидним, що між кредитором і АТ «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» існують зустрічні однорідні, зокрема - грошові, зобов`язання, а саме:

- зобов`язання БОРЖНИКА перед КРЕДИТОРОМ - на суму 89 787 159,22 грн грн. за Рішенням суду від 06.03.2024 у справі № 910/6178/20;

- зустрічне зобов`язання КРЕДИТОРА перед БОРЖНИКОМ з відшкодування збитків внаслідок майнового поручительства АТ «Київмедпрепарат» за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» перед НБУ та реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, - на суму 295 706 619,81 грн.

З огляду на вказане АТ «Київмедпрепарат» вважає, що наявні правові підстави для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 № 910/6178/20 таким, що не підлягає виконанню, оскільки у відповідача відсутній обов`язок виконувати вказаний виконавчий документ на зазначену суму у наказі.

Водночас, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", було розпочато процедуру виведення AT "Банк "Фінанси та Кредит" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Фінанси та Кредит", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації AT "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

У відповідності до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноваження під час здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" здійснюються Фондом безпосередньо.

Процедура ліквідації банку, наслідки початку процедури ліквідації банку, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення ліквідації, заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів та інші питання ліквідації банку викладені в розділі VІІІ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.

Зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється під час задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора банку і в сумі, що не перевищує суму акцептованих вимог за заявою банку.

Таким чином, заява АТ «Київмедпрепарат» про припинення зобов`язання зарахуванням однорідних вимог суперечить вимогам чинного законодавства та подана за наявності заборон, встановлених статтею 602 ЦК України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2024, залишеним в цій частині без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 та постановою Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/6178/20 позов ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. Стягнено з АТ "Київмедпрепарат" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 79 291 500,00 грн боргу зі сплати комісії, 9759959,22 грн пені за прострочення комісії, 735700,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Наведена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України за приписами якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Отже, в даному випадку, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 328 ГПК України, зокрема й шляхом зарахування однорідних вимог, оскільки таке зарахування суперечить вимогам статті 602 ЦК України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи зазначене і те, що жодних доказів того, що обов`язок боржника припинився після ухвалення судом рішення, заявником не надано, відсутні передбачені ст. 328 ГПК України підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання.

Водночас, враховуючи, що ухвалою суду від 19.03.2025 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.03.2025 було зупинено виконання за наказом Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/6178/20, суд у зв`язку із розглядом вказаної заяви та відмови у її задоволенні, дійшов висновку про необхідність поновлення виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/6178/20 та скасування зупинення вчинення виконавчих дій за наказом від 22.01.2025 у справі № 910/6178/20.

На підставі викладеного, керуючись статтями 232-235, 327, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про визнання виконавчого документа від 22.01.2025 таким, що не підлягає виконанню у справі №910/6178/20 - відмовити.

2. Скасувати зупинення вчинення виконавчих дій за наказом Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/6178/20 «ПРО ПРИМУСОВЕ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ» накладених ухвалою суду від 19.03.2025 з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.03.2025.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та у відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскарження протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 07.04.2025

Суддя Владислав ДЕМИДОВ