ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Справа №5027/398-б/2012

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Панова І.Ю.,

Суддів Зварич О.В.,

Матущак О.І.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

за участю представників сторін:

від скаржника: Лелюк Х.М.;

від боржника: Сидор І.Ю.;

від кредитора ТзОВ «Буковинська будівельна компанія»: Албу І.В.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Чернівецької міської ради б/н від 13.12.2024 (вх. №01-05/3608/24 від 13.12.2024)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 (повний текст рішення складено 27.11.2024)

у справі №5027/398-б/2012 (суддя Бутирський А.А.)

за заявою: Приватного акціонерного товариства Литер

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю Боянівка

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 13.10.2015 ТОВ Боянівка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шевчука Т.І., про що зроблено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет.

02.08.2024 ТОВ Боянівка звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25.04.2024 № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладеними між міською радою та ТОВ Боянівка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2024 Чернівецька міська рада на 45 сесії VIII скликання прийняла рішення № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладених між міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка, а саме: вирішила у зв`язку із несплатою орендної плати за землю, враховуючи умови договорів оренди землі (пункт 9.6) та на підставі частини четвертої статті 31 Закону України Про оренду землі розірвати (припинити) в односторонньому порядку договори оренди землі, укладені між Чернівецькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка. Однак, на думку позивача, ним не порушено зобов`язання щодо внесення орендних платежів за користування земельними ділянками Чернівецької міської ради, передбачені Договорами оренди, Законом України Про оренду землі, Цивільним кодексом України, у зв`язку з чим Договори оренди не підлягають припиненню в односторонньому порядку на вимогу орендодавця з підстав не внесення орендної плати.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 у справі №5027/398-б/2012 позов задоволено. Визнано недійсним рішення Чернівецької міської ради від 25.04.2024 № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладеними між міською радою та ТОВ Боянівка. Присуджено до стягнення з Чернівецької міської ради на користь ТОВ Боянівка 3028,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не порушено зобов`язання щодо внесення орендних платежів за користування земельними ділянками Чернівецької міської ради, передбачені Договорами оренди, Законом України Про оренду землі, Цивільним кодексом України, у зв`язку з чим Договори оренди не підлягають припиненню в односторонньому порядку на вимогу орендодавця з підстав невнесення орендної плати.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Чернівецька міська рада оскаржила таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 13.12.2024. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 у справі №5027/398-б/2012 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Боянівка.

Зазначає, що умовами кожного з договорів оренди землі (пункт 9.5.1 або 9.6.1), які укладені між сторонами, визначено, що цей договір може бути розірваний Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом року. Проте, всупереч вищезазначених вимог земельного та цивільного законодавства, а також умов, передбачених договорами оренди землі, Позивачем не виконуються взяті на себе зобов`язання та не сплачуються кошти до бюджету Чернівецької міської територіальної громади за користування земельними ділянками, що завдає значної матеріальної шкоди та порушує права та інтересам органу місцевого самоврядування.

02.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю Боянівка надійшов відзив б/н від 02.01.2025 (вх. №01-04/25/25) в якому позивач зазначає, що відсутня підстава для прийняття Чернівецькою міською радою рішення про розірвання Договорів оренди в односторонньому порядку з урахуванням норм Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Матущак О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернівецької міської ради б/н від 13.12.2024 (вх. №01-05/3608/24 від 13.12.2024) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 у справі №5027/398-б/2012.

Ухвалою суду від 18.12.2024 призначено справу на 25.02.2025.

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкладено справу на 25.03.2025.

В судовому засіданні 25.03.2025 представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представники боржника та кредитора ТзОВ «Буковинська будівельна компанія» заперечили доводи апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Між сторонами було укладено наступні Договори:

1. Договір оренди землі №5588 від 30.01.2009 року земельна ділянка кадастровий номер 310136900:41:006:0015 площею 1,1318 га строком по 24.12.2052 р., цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі іншої комерційної діяльності (код 1.11.6). Мета використання: для будівництва та обслуговування розважального залу (п.5.2).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

2. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5589 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,9163га (кадастровий номер :41:006:0016) для будівництва та обслуговування виставкового залу згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії од 24.12.2052 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

3. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5590 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,6798га (кадастровий :41:006:0017) для будівництва та обслуговування торговельних залів № 2 та № 3 згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії од 24.12.2052 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

4. Договір оренди землі від 30.01.200 9р. № 5591 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,4351га (кадастровий номер :41:006:0018) для будівництва та обслуговування торговельного залу № 4 згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії од 24.12.2052 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

5. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № :594 на земельну ділянку за адресою: вул. Хотинська, 43, площею 1,3312га (кадастровий номер :41:006:0021) для будівництва та обслуговування автотранспортного цеху із службовою парковкою згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії од 24.12.2052 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

6. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5595 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,6358га (кадастровий номер :41:006:0022) для обслуговування торговельного залу згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії до 24.12.2052р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

7. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5596 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,0191га (кадастровий номер :41:006:0023) для обслуговування адміністративного корпусу з кафе-баром згідно з матеріалами інвентаризації (термін дії до 24.12.2052 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.6.1 пункту 9.6. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

8. Договір оренди землі від 07.04.2016 р. № 10029 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 2,7432га (кадастровий номер :41:006:0028) для будівництва та обслуговування гіпермаркету будівельних матеріалів (термін дії до 07.04.2026 р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.5.1 пункту 9.5. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

9. Договір оренди землі від 22.03.2021 р. № 11584 на земельну ділянку адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,5759га (кадастровий номер :41:006:0038) для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) (код 03.10) (термін дії до 22.03.2026р.).

Відповідно до пункту 7.4.7. Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Підпунктом 9.5.1 пункту 9.5. передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до пункту 13.2. Договору взаємовідносини сторін, не врегульовані Договором, регулюються законодавством.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 13.10.2015 р. ТОВ Боянівка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

У п. 4 згаданої постанови вказано, що з дня прийняття цієї постанови у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Дане положення було передбачено у ст. 38 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, яка регулювала на той час спірні правовідносини.

У діючій редакції КУзПБ у ст. 59 також передбачено аналогічне положення.

Відповідно до підпункту 9.6.1 пункту 9.6. Договорів оренди землі №5588 від 30.01.2009 року, №5589 від 30.01.2009р, №5590 від 30.01.2009р., №5591 від 30.01.2009р., №5594 від 30.01.2009р., №5595 від 30.01.2009 р., №5596 від 30.01.2009 року, та п.п 9.5.1 п. 9.5 Договорів оренди землі №10029 від 07.04.2016р., та №11584 від 22.03.2021 року , (далі по тексту Договори оренди) укладених між Чернівецькою міською радою та ТОВ Боянівка, передбачено, що цей Договір може бути припинений Орендодавцем в односторонньому порядку у випадку несплати Орендарем орендної плати протягом півроку. Стягнення орендної плати Орендодавцем здійснюється в судовому порядку.

25.04.2024 Чернівецька міська рада на 45 сесії VIII скликання прийняла рішення № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладених між міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка, яким вирішила:

1. У зв`язку із несплатою орендної плати за землю, враховуючи умови договорів оренди землі (пункт 9.6) та на підставі частини четвертої статті 31 Закону України Про оренду землі розірвати (припинити) в односторонньому порядку договори оренди землі, укладені між Чернівецькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка, а саме Договори:

1.1. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5588 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,1318га.

1.2. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5589 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська ,43, площею 0,9163га.

1.3. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5590 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,6798га.

1.4. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5591 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,4351га.

1.5. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5594 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,3312га.

1.6. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5595 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,6358га.

1.7. Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5596 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,0191га.

1.8. Договір оренди землі від 07.04.2016 р. № 10029 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська,4 3, площею 2,7432га.

1.9. Договір оренди землі від 22.03.2021 р. №11584 на земельну ділянку адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,5759га.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Згідно із матеріалами справи, між Чернівецькою міською радою та ТзОВ Боянівка було укладено наступні договори: Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5588 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,1318га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5589 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська ,43, площею 0,9163га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5590 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,6798га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5591 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,4351га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5594 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,3312га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5595 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 1,6358га; Договір оренди землі від 30.01.2009 р. № 5596 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,0191га; Договір оренди землі від 07.04.2016 р. № 10029 на земельну ділянку за адресою вул. Хотинська,4 3, площею 2,7432га; Договір оренди землі від 22.03.2021 р. №11584 на земельну ділянку адресою вул. Хотинська, 43, площею 0,5759га.

Згідно зі статтею 791 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України), тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Водночас згідно зі статтями 122- 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Водночас Земельний кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20.

Апеляційний господарський суд зазначає, що обов`язок щодо оплати орендної плати, її розмір та порядок оплати стороною Договору Орендарем ТОВ Бояінвка врегульовано Сторонами у розділі 4 Орендна плата Договорів оренди.

25.04.2024 Чернівецька міська рада на 45 сесії VIII скликання прийняла рішення № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладених між міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка, яким вирішила у зв`язку із несплатою орендної плати за землю, враховуючи умови договорів оренди землі (пункт 9.6) та на підставі частини четвертої статті 31 Закону України Про оренду землі розірвати (припинити) в односторонньому порядку раніше зазначені договори оренди землі, укладені між Чернівецькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Боянівка.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Згідно з ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Пунктом 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Податкового кодексу України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

В п. 5.1 ст. 5 Податкового кодексу України визначено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених ст. 1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 КУзПБ звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом, що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 13.10.2015 ТзОВ Боянівка визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шевчука Т.І., про що зроблено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет.

Отже, після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю припиняється, оскільки останнє відноситься до додаткових зобов`язань та її сплата безпосередньо не пов`язана із здійсненням ліквідаційної процедури, а тому стягнення орендної плати за землю відповідно до умов Договору не відбувається

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що, у даному випадку, позивачем не порушено зобов`язання щодо внесення орендних платежів за користування земельними ділянками Чернівецької міської ради, передбачені Договорами оренди, Законом України Про оренду землі, Цивільним кодексом України, у зв`язку з чим Договори оренди не підлягали припиненню в односторонньому порядку на вимогу орендодавця з підстав невнесення орендної плати, у зв`язку із чим місцевим господарським судом правомірно визнано недійсним рішення Чернівецької міської ради від 25.04.2024 № 1768 Про припинення права користування земельними ділянками та визнання припиненими шляхом розірвання договорів оренди землі, укладеними між міською радою та ТОВ Боянівка.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 у справі №5027/398-б/2012 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради б/н від 13.12.2024 (вх. №01-05/3608/24 від 13.12.2024) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2024 у справі №5027/398-б/2012 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2025.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Матущак О.І.