ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р. Справа№ 910/8835/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - Курдюмов М.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований Покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 (суддя Бойко Р.В., повний текст складено - 05.11.2024) у справі №910/8835/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення заборгованості у розмірі 23 916,30 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення заборгованості у розмірі 23 916,30 грн, з яких сума 3 % річних у розмірі 7 553,61 грн та інфляційні втрати у розмірі 16 362,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" вказує, що в порушення умов Договору №1251/01 від 12.12.2019 і Додаткової угоди №1/742/01/20 від 25.03.2020 відповідачем не були виконані зобов`язання по оплаті придбаної електричної енергії за "зеленим тарифом", у зв`язку з чим постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 18.07.2024, у справі №910/11150/23 стягнуто з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" 2 042 272,29 грн основного боргу, 19 135,81 грн 3% річних та 30 769,04 грн інфляційних втрат, а також 31 382,66 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 47 073,99 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Оскільки постанова Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 у справі №910/11150/23 станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом не була виконана Державним підприємством "Гарантований Покупець", то Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованих на суму боргу у розмірі 2 042 272,29 грн за квітень-травень 2024 року інфляційних втрат у розмірі 16 362,69 грн та нарахованих з 26.04.2024 по 10.06.2024 3% річних в розмірі 7 553,61 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/8835/24 позовні вимоги задоволено; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 16 362 (шістнадцять тисяч триста шістдесят дві) грн 69 коп., 3% річних в розмірі 7 553 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн 61 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з наявності підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання ДП "Гарантований покупець" за період після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

Скаржник вказує про наявність підстав для зменшення розміру 3% річних, з посиланням при цьому на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

В судовому засіданні представник апелянта - відповідача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Позивач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, та у відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу без участі його представника.

Враховуючи те, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

12.12.2019 між Державним підприємством "Гарантований Покупець" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" укладено Договір №1251/01 (надалі - Договір), відповідно до умов якого виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Відповідно до пункту 2.1 Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець - купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Умовами пунктів 2.4, 2.5 Договору сторонами погоджено, що виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцеві електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у національній валюті України. Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку (пункт 3.1 Договору).

Згідно пунктів 3.2, 3.3 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 4.1 Договору узгоджено, що продавець за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.

Пунктом 4.5 Договору унормовано, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у виробника за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену в позивача електричну енергію.

В подальшому сторони уклали Додаткову угоду №1/742/01/20 від 25.03.2020, якою виробник за "зеленим" тарифом змінений на продавця за зеленим тарифом.

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення заборгованості у розмірі 2 092 177,13 грн. Даний позов був обґрунтований тим, що у серпні 2022 року на виконання умов Договору №1251/01 від 12.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" продало, а Державне підприємство "Гарантований Покупець" купило відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом на суму 3 942 669,45 грн (з урахуванням акту коригування за серпень 2022 року від 21.02.2023 зі зменшенням на 34 240,78 грн), в той час як Державним підприємством "Гарантований Покупець" було сплачено лише 1 866 156,38 грн за поставлену електричну енергію, у зв`язку з чим в останнього виник борг у розмірі 2 042 272,29 грн. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" було заявлено вимоги про стягнення Державного підприємства "Гарантований Покупець" боргу у розмірі 2 042 272,29 грн, а також 19 135,81 грн 3% річних та 30 769,04 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 у справі №910/11150/23 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17.07.2024, у справі №910/11150/23 рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2023 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" 2 042 272,29 грн основного боргу, 19 135,81 грн 3% річних та 30 769,04 грн інфляційних втрат. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" 31 382,66 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 47 073,99 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У квітні 2024 року 26.04.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" з вимогами до Державного підприємства "Гарантований Покупець" про стягнення 3% річних у розмірі 48 175,24 грн, нарахованих за період з 13.07.2023 по 25.04.2024, та інфляційних втрат у розмірі 76 754,65 грн, нарахованих за період з вересня 2023 року по березень 2024 року. Позов обґрунтовувався тим, що Державним підприємством "Гарантований Покупець" не виконано своїх грошових зобов`язань за Договором, підтверджених постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 у справі №910/11150/23.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/5136/24 позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Державного підприємства "Гарантований Покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроукренерго" 3% річних у розмірі 48 175,24 грн, інфляційні втрати у розмірі 76 754,65 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований Покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/5136/24, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 23.09.2024.

Станом на дату розгляду справи №910/8835/24 по суті в суді першої інстанції апеляційний господарський суд не завершив апеляційний перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/5136/24.

В свою чергу, станом на дату прийняття даної постанови Північним апеляційним господарським судом 05.11.2024 прийнято постанову, якою рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі №910/5136/24 залишено без змін; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі №910/5136/24 залишено без змін.

Під час розгляду справи №910/11150/23 було встановлено факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті поставленої у серпні 2022 року електричної енергії за умовами Договору.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, наведені вище обставини, встановлені у вказаних судових рішеннях, зокрема, щодо настання строку виконання відповідачем свого грошового зобов`язання перед позивачем, а також допущення прострочення, не потребують повторного доведення при розгляді даної справи.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання з оплати вартості придбаної електричної енергії, у серпні 2022 року виконав з порушенням строків, встановлених договором та Порядком, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання ДП "Гарантований покупець" за період квітень-травень 2024 року (інфляційні втрати), з 26.04.2024 по 10.06.2024 (3% річних).

Як вже вказувалося, місцевим господарським судом вказані вимоги задоволено повністю.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань після прийняття судових рішень про стягнення, зокрема, заборгованості.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Кінцевою датою розрахунків у справі №910/5136/24 є 25.04.2024 (щодо 3% річних) та березень 2024 року (щодо інфляційних втрат).

У даній справі позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання ДП "Гарантований покупець" за період з 26.04.2024 по 10.06.2024 (щодо 3% річних) та квітень-травень 2024 року (щодо інфляційних втрат).

Враховуючи викладене, висновок місцевого господарського суду в частині обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 7 553,61 грн та інфляційних втрат в сумі 16 362,69 грн, визнається колегією суддів правильним.

Стосовно доводів скаржника про необхідність зменшення розміру 3% річних, з посиланням при цьому на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, слід зазначити наступне.

Так, у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Так, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема критеріїв розумності, справедливості та пропорційності.

При цьому, Велика Палата у справі № 902/417/18 виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.

Водночас у справі, яка переглядається, відсотки річних було стягнуто у розмірі, передбаченому законом (частиною другою статті 625 ЦК України) - 3 %. Також, суд апеляційної інстанції не встановив відповідних до справи № 902/417/18 обставин очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних (40 і 96 % річних).

Колегія суддів вважає помилковим висновок скаржника щодо наявності підстав для зменшення розміру 3 % річних з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, оскільки обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір задоволених відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3 %), наведені відповідачем доводи не можуть бути підставою для зменшення розміру 3 % річних без встановлення судом виключних (надзвичайних) обставин.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/8835/24 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 02.04.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко