ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 квітня 2025 рокуСправа № 912/739/25

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В., розглянувши матеріали заяви від 21.03.2025 ОСОБА_1 (далі - гр. ОСОБА_1 ), ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Господарського суду Кіровоградської області через систему "Електронний суд" із заявою на підставі ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) з вимогою відкрити провадження з приводу банкрутства фізичної особи.

Ухвалою від 26.03.2025 заяву від 21.03.2025 гр. ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця залишено без руху, надано десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

01.04.2025 в системі "Електронний суд" заявником сформовано заяву від 01.04.2025 про усунення недоліків.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_1 від 01.04.2025 про усунення недоліків і додатків до неї, господарський суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про неплатоспроможність боржника фізичної особи з огляду на таке.

Суд зазначає, що на даному етапі суд досліджує відповідність поданої боржником заяви вимогам статті 116 КУзПБ та вирішує питання про прийняття такої заяви до розгляду. Така перевірка включає в себе виключно наявність/відсутність встановлених КУзПБ додатків до заяви, оформлення заяви, встановлення права суб`єкта на звернення з такою заявою, наявність підпису заяви, сплати авансування винагороди арбітражному керуючому, тощо.

Так, в ухвалі від 26.03.2025 про залишення без руху заяви гр. ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, суд звертав увагу, що за правилами ч. 1-3 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, додаються: інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

За ч. 1, 3-4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частина 4 наведеної норми встановлює, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

За приписами ч. 5 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Звідси й необхідність у зазначенні особою, яка подає копію документу (доказу) про те, у кого знаходиться його оригінал.

Однак, заявником, не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів доданих до заяви в копіях, чим порушено вимоги п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК Україні, і такий недолік заяви не усунуто, з посиланням на те, що процедуру неплатоспроможності боржника регулюють норми спеціального закону, яким є КУзПБ, так як дана процедура має значні відмінності з процедурою позовного провадження.

Суд зазначає, що приєднання електронних документів в оригіналі чи електронних копій паперових документів до заяви в підсистемі "Електронний суд" є "засвідченням копії доказу заявником" шляхом накладення електронного підпису. Але таке засвідчення не звільняє заявника від обов`язку вказати у самій заяві та у переліку додатків: які конкретні документи до заяви додано; які з них є оригіналами, а які копіями; які з них паперові, а які електронні; у кого знаходиться оригінал такого доказу, якщо до суду подано копію.

У даному випадку суд не оцінює чи є вміщені в підсистему "Електронний суд" зображення доказами (як по формі так і по суті), а вказує на те, що сама заява і додатки до заяви не оформлені відповідно до вимог, які визначені ГПК України, що є перешкодою прийняття заяви.

Як у ч.1 ст.3 ГПК України, так і у ч.1 ст.2 КУзПБ зазначено, що справа про банкрутство розглядається у порядку, передбаченому ГПК України з урахуванням визначених Кодексом особливостей, тобто спочатку застосовуються норми ГПК України, а лише потім - особливості, визначені Кодексом, тобто процесуальні "особливості" в КУзПБ лише доповнюють існуючі в ГПК України норми.

Так, КУзПБ не містить положень щодо порядку оформлення та подання доказів, у зв`язку з чим у цій частині підлягають застосуванню відповідні норми ГПК України.

Заявник вказує: "Отже, КУзПБ не містить такої підстави для повернення без розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність як необґрунтованість такої заяви, або її невідповідність вимогам до позовної заяви у господарському процесі, передбаченим ст. 162 ГПК України.". Тобто заявник сперечається із судом у тому, які недоліки він має виправляти, а які ні і фактично відмовляється виконувати ухвалу суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником до заяви не додано документи (докази) у відповідності до вимог ч.ч. 2, 5 ст. 91 ГПК України та які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, перелічені частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, заявником не усунуто всі недоліки, на підставі яких, заяву гр. ОСОБА_1 залишено без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 3 ст. 37 КУзПБ господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1-2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Приписами ч. 1 ст. 38 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУзПБ повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суддя повертає заяву гр. ОСОБА_1 від 21.03.2025 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи та від 01.04.2025 про усунення недоліків, а також додані до них документи без розгляду.

Висновок про застосування такого процесуального наслідку, як повернення заяви про неплатоспроможність боржника фізичної особи без розгляду у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху через недотримання процесуальних вимог щодо доказів викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2024 у справі №912/2436/23.

При цьому, суд не вбачає у даному випадку надмірного формалізму та обмеження доступу заявника до правосуддя, оскільки повернення заяви у даному випадку пов`язано виключно з поведінкою заявника. Ухвала, як один із видів судового рішення, підлягає обов`язковому виконанню. Положення ч. 4 ст. 13 ГПК України визначають, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Слід відмітити, що доказування і подання доказів є обов`язком сторони та має здійснюватися у чіткій відповідності з нормами процесуального законодавства, адже лише на підставі доказів, які відповідають вимогам процесуального закону, суд встановлює наявність чи відсутність повідомлених в заяві обставин.

Суд звертає увагу, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 2, 9, 38, 116-117 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 118, 119, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяви гр. ОСОБА_1 від 21.03.2025 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи та від 01.04.2025 про усунення недоліків, а також додані до них документи повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Копію ухвали надіслати заявнику до електронного кабінету.

Суддя В.В.Тимошевська