РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2025Справа № 910/6088/22

За позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2

2) ОСОБА_3

3) ОСОБА_4

4) ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД"

про переведення прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі, визнання недійсним договору, акту приймання-передачі та витребування частки у статутному капіталі

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Піскунова О.Ю.

Представники:

від позивача - Друченко А.Ю.;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився;

від відповідача-3 - не з`явився;

від відповідача-4 - не з`явився;

від третьої особи - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.07.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ) з вимогою про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55% (п`ятдесят п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - Позов 1).

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до Господарського суду міста Києва заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6088/22 від 20.07.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6088/22 від 20.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 зобов`язано Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 зобов`язано Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_3 .

21.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

27.07.2022 та 04.08.2022 через відділ діловодства суду від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійша інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 .

11.08.2022 через відділ діловодства суду від Центру надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надійша інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6088/22, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.09.2022 о 10:20 год., залучено до участі у справі третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (далі - ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", третя особа-1) та третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , третя особа-2).

29.08.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

06.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача - 2 ( ОСОБА_3 ) надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.09.2022, судом оголошено перерву на 17.10.2022 о 10:20 год.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

11.10.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

13.10.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

13.10.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

14.10.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшло клопотання про видачу копії ухвали.

17.10.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.10.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про надання копії ухвали суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 17.10.2022, судом оголошено перерву на 14.11.2022 о 14:20 год.

20.10.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

08.11.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшли письмові пояснення та клопотання про зупинення провадження у справі.

09.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

14.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання у справі на 05.12.2022 о 11:20 год., зобов`язано позивача в строк до 28.11.2022 внести на депозитний рахунок суду (UA0015332) грошові кошти в розмірі 300 000 грн.

25.11.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів внесення коштів на депозитний рахунок суду до матеріалів справи (квитанція № 25-1609377/1/С від 25.11.2022 на суму 300 000,00 грн).

28.11.2022 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.12.2022, судом оголошено перерву до 16.01.2023 о 11:00 год.

08.12.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

13.01.2023 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 ( ОСОБА_4 ) надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

16.01.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення копії ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.01.2023 по справі № 910/16754/21 до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.01.2023, представник третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, не підтримав клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання про закриття провадження у справі залишено без розгляду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 16.01.2023 розглянуте клопотання, подане 28.11.2022 третьою особою-2 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 зупинено провадження у справі № 910/6088/22 до вирішення іншої справи № 910/16754/21, що розглядається в порядку господарського судочинства Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 змінено ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 про забезпечення позову у справі № 910/6088/22.

20.02.2023 через відділ діловодства суду від ОСОБА_4 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

21.02.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2023 поновлено провадження у справі №910/6088/22, призначено розгляд клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

23.02.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

24.02.2023 через відділ діловодства суду від ОСОБА_4 надійшли доповнення до клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні, призначеному на 27.02.2023, судом оголошено перерву до 06.03.2023 о 10:00 год.

03.03.2023 через відділ діловодства суду від ОСОБА_4 надійшли доповнення до клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У судове засідання, призначене на 06.03.2023, з`явилися представники позивача та третьої особи-2. Представники відповідачів-1,2 та третя особа-1 не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 року у справі № 910/6088/22, зміненою постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі № 910/6088/22, зупинено провадження у справі № 910/6088/22, зобов`язано учасників справи сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № 910/6088/22.

16.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про:

- визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі якого складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 14.04.2023;

- визнання недійсним Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 14.04.2023, складеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- витребування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн (далі - Позов 2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 910/556/25 між суддями від 16.01.2025 призначено суддю Морозова С.М. для розгляду справи № 910/556/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 задоволено самовідвід судді Морозова С.М. від розгляду справи № 910/556/25; матеріали справи № 910/556/25 передано уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.01.2025 справу № 910/556/25 передано на розгляд судді Князькову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 (суддя Князьков В.В.) прийнято позовну заяву ОСОБА_6 до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/556/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучити до участі у справі третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", залучити до участі у справі третіх осіб 2 та 3, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , призначено підготовче засідання у справі на 19.02.2025 о 11:30 год.

17.01.2025 від представника позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/6088/22.

17.01.2025 від представника позивача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження справу № 910/6088/22 та справу № 910/556/25; передачу справи № 910/556/25 на розгляд судді Гумезі О.В.; присвоєння об`єднаній справі № 910/6088/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 (суддя Гумега О.В.) поновлено провадження у справі № 910/6088/22; об`єднано в одне провадження справи № 910/6088/22 та 910/556/25; присвоєно об`єднаній справі № 910/6088/22; визначено в об`єднаній справі № 910/6088/22 ОСОБА_1 позивачем, ОСОБА_2 відповідачем-1, ОСОБА_3 відповідачем-2, ОСОБА_4 відповідачем-3, ОСОБА_5 відповідачем-4, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД"; постановлено об`єднану справу № 910/6088/22 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання в об`єднаній справі № 910/6088/22 на 17.02.2025 о 10:40 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 виправлено описки, допущені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/6088/25, зазначивши вірний номер справи № 910/556/25, яка об`єднана зі справою № 910/6088/25.

У підготовче засідання, призначене на 17.02.2025, з`явився представник позивача. Представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи не з`явились.

У підготовчому засіданні, призначеному на 17.02.2025 представник позивача частково підтримав клопотання про витребування доказів у відповідача-3 та відповідача-4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 10.03.2025 о 11:00 год., витребувано у відповідача-3 та відповідача-4 належним чином засвідчену копію Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачем-3 та відповідачем-4, на підставі якого складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023.

18.02.2025 до суду надійшла копія реєстраційної справи ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" на виконання вимог ухвали суду.

05.03.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У підготовче засідання, призначене на 10.03.2025, представник позивача з`явився. Представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи не з`явились.

У підготовчому засіданні 10.03.2025 суд долучив до матеріалів справи заяви по суті справи та з процесуальних питань.

У підготовчому засіданні, призначеному на 10.03.2025, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2025 о 10:20 год.

У судове засідання, призначене на 31.03.2025, з`явився представник позивача. Представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи не з`явились.

У судовому засіданні 31.03.2025 здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 31.03.2025 судом було заслухано вступне слово позивача.

Представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55% статутного капіталу ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - Позов 1).

Відповідач-1 ( ОСОБА_2 ) правом на подання відзиву на Позов 1 не скористався.

Відповідач-2 ( ОСОБА_3 ) згідно відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 від 18.07.2022 заперечив проти Позову 1 в частині вимог до відповідача-2.

Представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнання недійсним акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 14.04.2023, складеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; витребування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн (далі - Позов 2).

Відповідачі-3, 4 правом на подання відзиву на Позов 2 не скористались.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 31.03.2025 здійснювалось з`ясування обставини справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, у яких представник позивача виступив з промовою (заключним словом).

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.

У судовому засіданні 31.03.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з статтею 124 Конституції України юрисдикція судів України поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55% статутного капіталу ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеним 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Позов 1).

Позовні вимоги згідно Позову 1 обгрунтовано порушенням відповідачем-1 гарантованого ст. 362 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" переважного права позивача, який є власником частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 45%, на купівлю частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", у зв`язку з чим позивач вважає, що має підстави для переведення на нього прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу від 10.06.2022, який був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Відповідач-1 ( ОСОБА_2 ) правом на подання відзиву на Позов 1 не скористався.

Відповідач-2 ( ОСОБА_3 ) згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 130-132 т. 1) заперечив проти Позову 1 в частині вимог до відповідача-2, оскільки вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 10.06.2022 було дотримано всіх вимог законодавсва. Як відомо відповідачу-2, ОСОБА_2 не повідомив ОСОБА_1 про наміри відчужити частку у статутному капіталі товариства з огляду на те, що частка ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства не має вирішального впливу в контексті прийняття рішень загальними зборами товариства.

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва також із позовом до ОСОБА_4 (відповідач-3) та ОСОБА_5 (відповідач-4) про:

- визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі якого складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 14.04.2023;

- визнання недійсним Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 14.04.2023, складеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- витребування з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн (Позов 2).

Позовні вимоги згідно Позову 2 обгрунтовано порушенням переважного права ОСОБА_1 на придбання частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" внаслідок її відчуження ОСОБА_4 (відповідачем-3) на користь ОСОБА_2 (відповідача-1) на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2022. У свою чергу, ОСОБА_2 (відповідач-1) шляхом укладення Договору купівлі-продажу від 10.06.2022 відчужив корпоративні права на користь ОСОБА_3 (відповідача-2). Незважаючи на наявність вказаних правочинів, ОСОБА_4 (відповідачем-3) було подаровано частку у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" ОСОБА_5 (відповідачу-4).

Відповідачі-3, 4 правом на подання відзиву на Позов 2 не скористались.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачами-1, 3, 4 не подано відзив у встановлений судом строк без поважних причин, суд відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд всановив наступне.

ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (далі - Товариство) створено відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 24.11.2014 (протокол № 1 від 24.11.2014) та зареєстровано Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 05.12.2014, запис № 0056184, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи юридичної особи Товариства, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) (а.с. 13-17 т. 1, а.с. 164 т. 4).

Відповідно до протоколу № 11 загальних зборів учасників Товариства від 17.02.2017 учасником Товариства ОСОБА_4 , який володіє 100% голосів у Товаристві, вирішено: збільшити статутний капітал Товариства на 6 999 000,00 грн та затвердити новий розмір статутного капіталу Товариства, який склав 7 000 000,00 грн; затвердити новий розподіл та розмір часток у статутному капіталі Товариства, а саме: частка ОСОБА_4 складає 100% статутного капіталу Товариства, що становить 7 000 000,00 грн (а.с. 64-65 т. 2, а.с. 38-39 т. 6).

Станом на 01.08.2019 ОСОБА_4 (відповідач-3) був єдиним учасником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства, якому належала частка у розмірі 100% статутного капіталу Товариства.

02.08.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено Договір купівлі-продажу частини частки статутного капіталу Товариства (далі - Договір купівлі-продажу-1). Згідно умов Договору купівлі-продажу-1 ОСОБА_4 зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність ОСОБА_7 частину частки в розмірі 45%, що у грошовому еквіваленті становить 3 150 000,00 грн, від належної ОСОБА_4 частки в розмірі 100% у статутному капіталі Товариства (далі - Частка 45%) (а.с. 66-69 т. 2).

Того ж дня, 02.08.2019, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено Додатковий договір до Договору купівлі-продажу-1, згідно якого сторони збільшили ціну договору та змінили порядок розрахунків по ньому, у зв`язку з чим виклали п. 2.2 цього договору у новій редакції (а.с. 72-73 т. 2).

Того ж дня, 02.08.2019, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 складено акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства, згідно якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_7 прийняв Частку 45% (далі - Акт 1) (а.с. 74 т. 2).

Того ж дня, 02.08.2019, ОСОБА_4 прийнято рішення одноосібного учасника Товариста №02/08/19, згідно якого останній вирішив продати частину частки учасника ОСОБА_4 у розмірі 45%, що становить 3 150 000,00 грн, на користь ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариства; включити до складу учасників Товариства ОСОБА_7 ; частки учасників у статутному капіталі Товариства розподіляються наступним чином: ОСОБА_4 належить 55% статутного капіталу Товариства, що становить 3 850 000,00 грн, ОСОБА_7 належить 45% статутного капіталу Товариства, що становить 3 150 000,00 грн; затвердити Статут у новій редакції (а.с. 72 т. 6).

05.08.2019 на підставі Акту-1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Юлією Вікторівною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) вчинено реєстраційну дію №2056184 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи", згідно якої внесено відомості про учасників (власників часток) Товариства, а саме: ОСОБА_4 - частка у статутному капіталі Товариства у розмірі 55 %, що у грошовому еквіваленті становить 3 850 000,00 грн (далі - Частка 55%), ОСОБА_7 - частка у статутному капіталі Товариства у розмірі 45 %, що у грошовому еквіваленті становить 3 150 000,00 грн (Частка 45%).

22.10.2020 між ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_7 було укладено Договір дарування частки у статутному капіталі Товариства (далі - Договір дарування від 22.10.2020), згідно умов умов якого ОСОБА_1 набув у власність Частку 45% (а.с. 8-9 т. 1).

Того ж дня, 22.10.2020, між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства, згідно якого ОСОБА_7 передав, а позивач прийняв Частку 45% у статутному капіталі Товариства (а.с. 10 т. 1, а.с. 176 т. 6) (далі - Акт від 22.10.2020).

Того ж дня, 22.10.2020, на підставі Акту від 22.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою Сергієм Сергійовичем у ЄДР вчинено реєстраційну дію № 020056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", згідно якої внесено відомості про учасників (власників часток) Товариства, а саме: ОСОБА_4 - Частка 55%, ОСОБА_1 - Частка 45%.

29.10.2020 ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Жукова Юлія Вікторівна та ОСОБА_8 , з вимогами про визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства від 22.10.2020, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ; визнання недійсним акту прийому-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 02.08.2019, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 22.10.2020, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , про витребування з чужого незаконного ОСОБА_1 частини частки у статутному капіталі Товариства, що становить 45% статутного капіталу цього Товариства на користь ОСОБА_4 ; скасування реєстраційних дій №2056184 від 05.08.2019 та №020056184 від 22.10.2020 (справа №910/16754/21).

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Морозов С.М.) від 02.08.2022 у справі № 910/16754/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022, позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

20.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.01.2023 зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №910/16754/21 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.10.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі № 910/16754/21 скасовано, справу № 910/16754/21 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 у справі №910/16754/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, у позові ОСОБА_4 до до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства від 22.10.2020; визнання недійснимими актів прийому-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 02.08.2019 та від 22.10.2020, витребування з чужого незаконного ОСОБА_1 частини частки у статутному капіталі Товариства, що становить 45% статутного капіталу цього Товариства на користь ОСОБА_4 ; скасування реєстраційних дій №2056184 від 05.08.2019 та №020056184 від 22.10.2020, відмовлено. Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2024 у справі №910/16754/21 набало законної сили 14.01.2025.

Відмовляючи в позові у справі справи №910/16754/21, суди першої та апеляційної інстанції, виходили із відсутності ознак фраудаторності Договору дарування, та, як наслідок, підстав визнання його недійсним і повернення позивачу набутої ОСОБА_1 за цим правочином частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" на підставі ст. 387, 1212 Цивільного кодексу України. З огляду на відсутність правових підстав для задоволення основних позовних вимог про визнання недійсним Договору дарування та витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 частки у статутному капіталі ТОВ "Еко-Буд-Трейд", що становить 45 % статутного капіталу цього Товариства, суди дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення і решти вимог, що є похідними від них.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ОСОБА_1 (позивач) з 22.10.2020 являється власником Частки 45% у статутному капіталі Товариства та учасником Товариства.

На момент набуття позивачем права власності на Частку 45% у статутному капіталі Товариства, іншим учасником Товариства, якому належала Частка 55% у статутному капіталі Товариства, був ОСОБА_4 .

10.06.2022 ОСОБА_4 (відповідач-3) шляхом укладання Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства (Договір купівлі-продажу-2) та складання Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства (далі - Акт-2) з ОСОБА_2 (відповідач-1), відчужив належну йому Частку 55% ОСОБА_2 (а.с. 11 т. 1).

Того ж дня, 10.06.2022, на підставі Акта-2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. у ЄДР вчинено реєстраційну дію №024056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", згідно якої ОСОБА_4 було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_2 включено до його учасників.

У подальшому, 10.06.2022 ОСОБА_2 (відповідач-1) шляхом укладання Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (далі - Договір купівлі-продажу-3) та складання Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства (надалі - Акт-3) з ОСОБА_3 (відповідач-2), відчужив належну йому Частку 55% ОСОБА_3 (а.с. 12, 133-135 т. 1).

Як вбачається зі змісту Договору купівлі-продажу частки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , продавець на умовах, викладених у цьому Договорі, передає у власність, а покупець приймає у власність частку (частину) у розмірі 55% у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" номінальною вартістю 3 850 000,00 грн (пункт 1.1). Водночас, відповідно до пункту 2.1 цього Договору сторони узгодили, що ціна частки, яка складає 55% капіталу Товариства, становить 300 000,00 грн.

Того ж дня, 10.06.2022, на підставі Акта-3 приватним нотаріусом Рогачем В.В. у ЄДР вчинено реєстраційну дію №025056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", згідно якої ОСОБА_2 було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_3 включено до його учасників.

Як стверджує ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач-1) не повідомив позивача згідно зі ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" про свій намір продати Частку 55% у статутному капіталі Товариства та умови такого продажу ОСОБА_3 (відповідачу-2), відповідно позивач не надавав згоди на продаж відповідачем-1 частки у статутному капіталі Товариства, а відтак продаж спірної частки відбувся з порушенням переважного права позивача на придбання Частки 55%, у зв`язку з чим позивач вважає, що наявні підстави для переведення на нього прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу-2, який був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, а тому звернувся з відповідним позовом до суду (Позов 1).

Отже, предметом спору за Позовом 1, з яким позивач звернувся до відповідачів-1 та 2, є переведення на позивача прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 55% за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеним 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи також вбачається, що 19.09.2022 наказом Міністерства юстиції України №3946/5 "Про задоволення скарги" (далі - Наказ) було частково задоволено скаргу ОСОБА_4 від 29.06.2022; скасовано реєстраційні дії в ЄДР від 10.06.2022 № 024056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", № 025056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу"; від 11.06.2022 № 026056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем, та від 14.06.2022 № 027056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною, щодо ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (ідентифікаційний код юридичної особи 39532133) (далі - Реєстраційні дії, Товариство) (а.с. 23 т. 5).

Тобто, Наказом, серед іншого, було скасовано Реєстраційні дії, згідно яких ОСОБА_4 (відповідач-3) було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_2 (відповідч-1) включено до складу учасників Товариства, а в подалыпому останнього було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_3 (відповідач-2) було включено до складу учасників Товариства.

Наказ був прийнятий на підставі Висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 25.07.2022 (далі - Висновок та Колегія) (а.с. 24-25 т. 5).

Згідно Висновку Колегія рекомендувала скасувати Реєстраційні дії в ЄДР з огляду на таке:

"3. Шляхом перевірки відомостей ЄДР Колегією встановлено наявність в реєстрі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 758/3672/22, якою, зокрема, накладено арешт на 100% статутного капіталу (корпоративних прав) Товариства із забороною розпорядження будь-якою часткою у статутному капіталі Товариства, у тому числі забороною Міністерству юстиції України та його територіальним органам, всім районним державним адміністраціям у місті Києві, іншим суб`єктам державної реєстрації або приватним та державним нотаріусам, акредитованим суб`єктам здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи, пов`язані із внесенням змін до ЄДР щодо Товариства.

4. Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на момент розгляду скарги Колегією) (далі - Закон) 3 підставами для відмови у державній реєстрації є наявність у ЄДР відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії, та арешту корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, у зв`язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи.

5. Колегія зазначає, що відомості про ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 758/3672/22 до ЄДР було внесено 16.06.2022 реєстраційною дією № 028056184 "Внесення рішення про заборону вчинення реєстраційних дій".

8. … той факт, що встановлені судом в ухвалі обмеження не було зареєстровано у ЄДР, ведення якого передбачено Законом, сам по собі не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що особа має право вільно розпоряджатися корпоративними правами, якщо судом встановлено заборону відчужувати корпоративні права. Крім того, зі змісту скарги та відомостей ЄДР вбачається, що скаржник, як заявник при подачі документів для проведення оскаржуваної реєстраційної дії № 024056184 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", обізнаний про наявність такої ухвали.

10. Відтак, ефективним способом юридичного захисту порушених прав скаржника є скасування оскаржуваних реєстраційних дій та приведення відомостей ЄДР до актуального стану відповідно до загальних засад державної реєстрації, встановлених статтею 4 Закону.

11. З огляду на зазначене, Колегія дійшла висновку, що оскаржувані реєстраційні дії порушують права скаржника та проведені за наявності зазначених вище заборон та арешту, а отже підлягають скасуванню.

12. При цьому Колегія зазначає, що проведення оскаржуваних реєстраційних дій у ЄДР за наявності ухвали Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 758/3672/22 про арешт корпоративних прав шляхом заборони проведення реєстраційних дій, не свідчить про протиправність дій приватних нотаріусів Рогача В.В. та Смолянінової О.Я. , оскільки зазначена ухвала була внесена до ЄДР 16.06.2022 реєстраційною дією № 028056184 "Внесення рішення про заборону вчинення реєстраційних дій".

05.10.2022 ОСОБА_3 звернувся з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування Наказу (справа №910/10417/22).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у справі №910/10417/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2024, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу, відмовлено. Суд касаційної інсанції, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 у справі №910/10417/22, дійшов, зокрема, таких висновеів: "судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2022 було накладено арешт на 100% статутного капіталу (корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" () із забороною розпорядження будь-якою часткою у статутному капіталі товариства, у тому числі забороною Міністерству юстиції України та його територіальним органам, всім районним державним адміністраціям у м. Києві, іншим суб`єктам державної реєстрації або приватним та державним нотаріусам, акредитованим суб`єктам здійснювати будь- які реєстраційні дії та вносити будь-які записи, пов`язані із внесенням змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаного товариства. Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2022 у справі № 758/3672/22 вона підлягає негайному виконанню після її проголошення. Водночас, Верховний Суд у справі № 904/2354/20 зробив висновок про те, що наявність ухвали про забезпечення позову, якою заборонено державним реєстраторам будь-яких органів, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій держаних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є безумовною підставою для скасування запису незалежно від того чи була в Єдиному державному реєстрі заборона на момент вчинення дії. Подібна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 10.03.2011 у справі № 6-2773св08 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 543/730/14-ц. При цьому, Верховний Суд у справі №904/2354/20 дійшов висновку, що у такому випадку (відсутність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони, проведення реєстраційної дії) положення частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" не застосовуються. З огляду на викладене, Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, шо відповідачем правомірно скасовано реєстраційні дії вчинені під час наявності судового рішення про заборону їх проведення. Водночас, як підставно зазначено судами попередніх інстанцій, подальше скасування рішення щодо заборони вчинення реєстраційних дій, незалежно від причин скасування, не є обставиною, яка легалізує порушення законодавства у сфері державної реєстрації на час чинності судової заборони".

З огляду на вищезазначені висновки Міністерства юстиції України та судові рішення у справі № 910/10417/22, позивач вважає, що було встановлено "дефект" вчинення Реєстраційних дій, а не "дефект" правочинів від 10.06.2022, а саме Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за яким останній відчужив спірну Частку 55% ОСОБА_2 , та Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за яким останній відчужив спірну Частку 55% ОСОБА_3 з порушенням переважного права позивача на придбання спірної Частки 55%.

03.04.2023 державним реєстратором Міністерства юстиції України Лугченко А.Г. було скасовано Реєстраційні дії, тобто виконано наказ Міністерства юстиції України №3946/5 від 19.09.2022), внаслідок чого у ЄДР містилися наступні відомості щодо учасників Товариства: ОСОБА_4 (відповідач-1) - Частка 55 %, ОСОБА_1 (позивач) - Частка 45%, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з ЄДР щодо Товариства (а.с. 28-35 т. 5).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №906/1336/19 дійшла таких висновків: "З моменту державної реєстрації частки у статутному капіталі товариства за набувачем до нього переходить володіння часткою, набувач набуває статусу учасника товариства, що надає йому можливість реалізовувати права з частки, оскільки відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто відомості Єдиного державного реєстру виконують функцію оголошення прав на частку невизначеному колу третіх осіб (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 96), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)). З цього ж моменту до набувача частки у статутному капіталі товариства переходить право власності на частку за договором, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак момент набуття права на частку у статутному капіталі (права власності) та момент набуття права з частки (права участі в господарському товаристві) різняться та можуть не збігатися у часі. Укладення правочину з відчуження частки у статутному капіталі є правовою підставою набуття права на частку (права власності на частку), а тому момент набуття права на частку може визначатися умовами такого правочину. Разом з тим моментом переходу корпоративних прав з частки у статутному капіталі, яка була передана іншій особі, є юридичний факт реєстрації в державному реєстрі зміни складу учасників за актом приймання-передачі, наданим однією із сторін" (пункти 7.1.18, 7.1.19).

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №906/1336/19 та наявність виконаного наказу Міністерства юстиції України №3946/5 від 19.09.2022 (яким скасовано Реєстраційні дії) позивач стверджує, що Частка 55% лише вибула з володіння ОСОБА_3 , однак він залишився її єдиним власником, враховуючи також, що Договори купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства від 10.06.2022 у судовому порядку не оскаржені та з урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 Цивільного кодексу України) є правомірними. Тому, на думку позивача, станом на час подання ним до суду Позову 2, ОСОБА_3 (відповідач-2) не був позбавлений права власності на Частку 55% та є її єдиним законним власником, а позивач має законне право на переведення на нього прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу частки-3, у зв`язку з порушенням його переважного права на придбання цієї частки у статутному капіталі Товариства.

Позивач також стверджує, що ОСОБА_4 (відповідач-3), скориставшись тим, що після виконання Наказу у ЄДР містилися відомості щодо нього як про учасника Товариства з Часткою 55%, яку він раніше, 10.06.2022, відчужив ОСОБА_2 шляхом укладання з ним Договору купівлі-продажу-2, а ОСОБА_2 шляхом укладання Договору купівлі-продажу-3 відчужив її ОСОБА_3 , 14.04.2023 повторно відчужив Частку 55% ОСОБА_5 (відповідачу-4) шляхом укладання з останнім Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства (далі - Договір дарування від 14.04.2023) та складання Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023 (далі - Акт від 14.04.2023) (а.с. 27 т. 5, а.с. 61 т. 7).

На підставі Акта від 14.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Романом Олеговичем вчинено реєстраційну дію №051056184 від 18.04.2023 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", згідно якої ОСОБА_5 (відповідача-4) було включено до складу учасників Товариства з Часткою 55 %.

З огляду на те, що ОСОБА_4 (відповідач-3) 10.06.2022 уже відчужив Частку 55% ОСОБА_2 шляхом укладання з ним Договору купівлі-продажу-2 та складання Акта-2, які станом на сьогоднішній день є дійсними, позивач вважає, що повторне відчуження відповідачем-3 частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 55% ОСОБА_5 (відповідач-4) суперечить попередній поведінці відповідача-3 та є порушенням принципу добросовісності, чесної ділової практики, а тому Договір дарування від 14.04.2023 та Акт від 14.04.2023 (у разі не існування вказаного договору дарування) підлягають визнанню недійсними на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Як зазначив позивач при зверненні до суду з Позовом 2, його інтерес як заінтересованої особи у визнанні недійсним Договору дарування від 14.04.2023 полягає у тому, щоб використати своє законне право на переведення прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу-3 та витребувати Частку 55% у незаконного її володільця - відповідача-4, тобто набути спірну частку у власність. Також, позивач звертається до суду за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності щодо прав на спірну Частку 55% у відносинах з відповідачами.

Отже, предметом спору за Позовом 2, з яким позивач звернувся до відповідачів-3 та 4, є визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачем-3 та відповідачем-4, на підставі якого складено Акт від 14.04.2023; визнання недійсним Акту від 14.04.2023 та витребування з відповідача-4 на користь позивача астки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства, що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зважаючи на предмет та підстави Позову 1 та Позову 2, суд доходить висновку, що позовні вимоги за Позовом 2 (про визнання недійсними Договору дарування від 14.04.2023, Акта від 14.04.2023 та витребування спірної частки 55% з ОСОБА_5 ) фактично поставлено у залежність від переведення на позивача прав та обов`язків покупця спірної частки 55% за Договором купівлі-продажу-3 (позовні вимоги за Позовом 1), відтак позовні вимоги за Позовом 2 є фактично похідними від позовних вимог за Позовом 1. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що доцільним буде спочатку вирішити спір за Позовом 1.

Позов 1 щодо вимог позиача до відповідачів-1, 2 про переведення на позивача прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 55% за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеним 10.06.2022 відповідачами-1, 2.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що станом на 10.06.2022 (дата укладення відповідачами-1 та 2 Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства) діяла редакція Статуту ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", затверджена загальними зборами учасників товариства 27.12.2019 (протокол № 27/12-2019) (далі - Статут).

Розділом 4 Статуту Товариства встановлено положення щодо порядку відчуження частки у статутному капіталі Товариства, переважного права учасників Товариства, а саме:

4.1. Учасник Товариства може відчужувати свою частку (частину частки) у статутному капіталі Товариства в тій частині, в якій вона є оплаченою, іншим учасникам Товариства або третім особам оплатно або безоплатно.

4.2. Учасник Товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

4.4. Учасник Товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників Товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників Товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

4.5. Якщо учасник Товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки).

У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах.

У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах.

4.6. Учасник Товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника Товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

4.7. Переважне право учасника Товариства не застосовується, якщо продаж частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства здійснюється на аукціоні (публічних торгах) або у разі, якщо це передбачено корпоративним договором, стороною якого є такий учасник.

Зазначені положення Статуту Товариства відповідають вимогам Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до приписів статті 20 якого (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин):

- учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі (частина 1);

- учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства (частина 3);

- якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах. У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах (частина 4);

- учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік (частина 5);

- Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (частина 6);

- переважне право учасника товариства не застосовується у разі, якщо це передбачено корпоративним договором, стороною якого є такий учасник (частина восьма).

Статтею 362 Цивільного кодексу України також встановлено:

1. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

2. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

3. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

4. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Отже, Цивільним кодексом України, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом Товариства передбачено переважне право учасника Товариства на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Матеріали справи не містять доказів дотримання ОСОБА_2 визначеної Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом Товариства процедури повідомлення позивача, як учасника Товариства, про намір продати свою частку в статутному капіталі Товариства та, відповідно, доказів надання йому згоди на відчуження такої частки, що є порушенням положень як Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", так і Статуту Товариства. Факт недотримання такої процедури відповідачами-1 та 2 не заперечується.

Суд бере до уваги той факт, що, купуючи частку в Товаристві розміром 55% статутного капіталу, ОСОБА_3 (відповідач-2) не був позбавлений можливості вчинити дії, спрямовані на перевірку законності дій ОСОБА_2 щодо її відчуження, зокрема (але не виключно) ознайомитися з приписами законодавчих актів у цій частині, вивчити статут Товариства, частку в якому він придбавав, та перевірити докази на дотримання права переважної купівлі іншим учасником Товариства, не покладаючись на запевнення відчужувача частки (відповідача-1), що претензій з боку третіх осіб щодо частки у статутному капіталі Товариства не висувається (пункт 5.1 Договору купівлі-продажу-3), що частка іншого учасника Товариства ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства не має вирішального впливу (про що зазначено у відзиві відповідача-2).

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

Зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця.

Позов про переведення прав та обов`язків покупця за договором за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 ЦК України), та найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права. Положення про способи захисту порушеного переважного права особи відображені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19 (пункт 48).

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20, продаж учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки на підставі частини п`ятої статті 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивач правильно обрав спосіб захисту свого порушеного переважного права на придбання частки Товариства, відчуженої за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеним 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом переведення прав та обов`язків покупця частки за цим договором.

Отже, Позов 1 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про переведення на позивача прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 55% статутного капіталу Товариства за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підлягає задоволенню повністю.

Згідно з пунктом 4 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі, сплаченому покупцем на виконання договору купівлі-продажу частки (частини частки), визначеному в ухвалі суду. Невиконання вимоги про внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду є підставою для залишення позову без розгляду. Суд у своєму рішенні вирішує питання про перерахування грошових коштів, внесених на депозитний рахунок суду, покупцю або про їх повернення.

Запроваджений Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" механізм внесення відповідної суми грошових коштів на депозитний рахунок суду є гарантією захисту прав та інтересів первісного покупця частки, проданої з порушенням переважного права учасника товариства. Адже у випадку задоволення позову, покупцю частки повертаються в повному обсязі сплачені ним грошові кошти на виконання умов договору. Таким чином, судовому захисту підлягає як право учасника, переважне право якого було порушено, так і право первісного покупця частки, права якого будуть захищені внаслідок задоволення позову. Відповідний виисновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20 (пункт 91).

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.1 Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було узгоджено, що ціна частки, яка складає 55% капіталу Товариства, становить 300 000,00 грн.

Пунктом 2.2 цього Договору встановлено, що оплата вартості Частки, вказаної у пункті 2.1 цього Договору, здійснюється покупцем в момент підписання цього Договору та його підписання підтверджує здійснення оплати покупцем у повному обсязі.

Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства від 10.06.2022 підписаний продавцем ( ОСОБА_2 ) та покупцем ( ОСОБА_3 ), що з урахуванням умов пункту 2.2 цього Договору підтверджує здійснення оплати покупцем у повному обсязі. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що згідно з квитанцією № 25-1609377/1/С від 25.11.2022 ОСОБА_1 (позивач) вніс на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошові кошти в розмірі 300 000,00 гривень (а.с. 249 т. 2), сплачені покупцем на виконання Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до узгодженої сторонами ціни Частки, яка складає 55% капіталу Товариства, у сумі 300 000,00 грн.

Відповідно до зазначених вище вимог пункту 4 глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" суд вирішує питання щодо перерахування грошових коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду, покупцю або про їх повернення. Суд доходить висновку, що грошові кошти у сумі 300 000,00 грн, внесені позивачем на депозитний рахунок суду, підлягають перерахуванню на користь ОСОБА_3 (відповідача-2) як покупця за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного 10.06.2022, права та обов`язки якого переводяться на ОСОБА_1 .

Позов 2 щодо вимог позивача до відповідачів-3, 4 про визнання недійсним Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачами-3, 4, на підставі якого складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023; визнання недійсним Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023, складеного між відповідачами-3, 4; витребування з відповідача-4 на користь позивача частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства, що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України.

Як передбачено частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, приписами частини третьої 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у статті 203 ЦК України, згідно приписів якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Як встановлено судом, 10.06.2022 ОСОБА_4 (відповідач-3), шляхом укладання Договору купівлі-продажу-2 та складання Акта-2 з ОСОБА_2 (відповідач-1), відчужив належну йому Частку 55% ОСОБА_2 .

У подальшому, 10.06.2022 ОСОБА_2 (відповідач-1), шляхом укладання Договору купівлі-продажу-3 та складання Акта-3 з ОСОБА_3 (відповідач-2), відчужив належну йому Частку 55% ОСОБА_3 .

На підставі Акту-2 та Акту-3 у ЄДР було вчинено реєстраційні дії №024056184, №025056184, згідно яких ОСОБА_4 було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_2 включено до складу учасників, а у подальшому ОСОБА_2 було виключено зі складу учасників Товариства, а ОСОБА_3 включено до складу учасників.

03.04.2023 наказ Міністерства юстиції України №3946/5 від 19.09.2022 було виконано шляхом скасування вищенаведених реєстраційних дій у ЄДР.

Враховуючи наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №906/1336/19, суд доходить висновку, що Частка 55% лише вибула з володіння ОСОБА_3 , однак останній залишився її єдиним власником, враховуючи при цьому те, що Договори купівлі-продажу-2, 3 від 10.06.2022 у судовому порядку не оскаржені, недійсними не визнавались, відтак враховуючи презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) є правомірними.

Судом встановлено, що 14.04.2023 ОСОБА_4 (відповідач-3) фактично повторно відчужив Частку 55% ОСОБА_5 (відповідачу-4) шляхом складання та підписання з останнім Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023. При цьому суд виходив з наступного.

Зі змісту наявного в матеріалах справи Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023 вбачається, що цей акт складено ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_5 (обдарований) відповідно до умов Договору дарування частки в статутному капіталі Товариства.

Відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом,

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

З огляду на положення глави 55 ЦК України право передання дарунку у дар належить його власникові.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять оригіналу та/або належним чином засвідченої копії такого договору.

Суд ухвалою від 17.02.2025 витребував у відповідача-3 та відповідача-4 належним чином засвідчену копію Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачем-3 та відповідачем-4, на підставі якого складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023.

Відповідачами-3, 4 не подано витребувану судом належним чином засвідчену копію Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачем-3 та відповідачем-4, яка також відсутня і в матеріалах реєстраціїної справи юридичної особи ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

Жоден із учасників справи не надав цей договір (оригінал або належним чином засвідчену копію) для долучення до матеріалів справи.

За таких обставин, за відсутності оригіналу та/або належним чином засвідченої копії Договору дарування частки у статутному капіталі Товариства, укладеного між відповідачами-3, 4, суд доходить висновку про те, що такий правочин не може бути визнано недійсним, у зв`язку з чим Позов 2 у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 17 Закону Украхни "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції чинній станом на дату оспорюваних договору та акту) для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю подається, зокрема, один із таких відповідних документів:

а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників;

б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства;

в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві;

е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Із зазначеної норми вбачається можливість внесення змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, що містяться в ЄДР, на підставі подання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства.

Матеріалами реєстраційної справи підтверджується, що саме на підставі Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Романом Олеговичем вчинено реєстраційну дію №051056184 від 18.04.2023 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", згідно якої ОСОБА_5 (відповідач-4) було включено до складу учасників Товариства з Часткою 55 %.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/546/21 зауважила, що, залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як "акт приймання-передачі", може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи.

Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

У межах цієї справи судом зроблено оцінку правової природи Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023. Така оцінка базується на оцінці змісту самого акта, а також на оцінці наявних у матеріалах справи доказів у сукупності.

Судом встановлено, що вказаний Акт підтверджує волевиявлення сторін щодо передачі дарувальником ( ОСОБА_4 ), який володіє 55% статутного капіталу Товариства, та прийняття обдарованим ( ОСОБА_5 ) цієї частки, яка в грошовому еквіваленті становить 3 850 000,00 грн (пункт 1).

Згідно пункту 2 Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023 сторони узгодили, що з дати укладення цього акта ОСОБА_4 не є власником частки у розмірі 3 850 000,00 грн, що дорівнює 55% статутного капіталу Товариства, а право власності щодо цієї частки, з усіма правами та обов`язками учасника, визначеними Статутом Товариства та законодавством України, переходить до ОСОБА_5 . Зміст наведеного пункту свідчить, що наслідком укладення цього Акту є перехід права власності на Частку 55% від ОСОБА_4 до ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023 є правочином, який мав юридичні наслідки у вигляді набуття та припинення права власності на частку у статутному капіталі. Відповідно, обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання цього акту недійсним є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах.

З огляду на те, що ОСОБА_4 (відповідач-3) 10.06.2022 уже відчужив Частку 55% ОСОБА_2 (відповідачу-1) шляхом укладання з ним Договору купівлі-продажу-2 та складання Акта-2, які станом на сьогоднішній день є дійсними, ОСОБА_4 не мав права повторно відчужувати Частку 55% відповідачу-4. Відтак суд доходить висновку, що повторне відчуження відповідачем-3 частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 55% відповідачу-4 суперечить попередній поведінці відповідача-3 та є порушенням принципу добросовісності, чесної ділової практики.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав, у суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод особи не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу правову позицію, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Отже, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Аналогічні висновки викладено у п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.0.5.2021 у справі №461/9578/15-ц).

Отже, судом встановлено, що Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023, складений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суперечить попередній поведінці сторони цього правочину ( ОСОБА_4 ), що свідчить про порушення при укладенні даного правочину принципу добросовісності, визначеного п. 6 ст. 3 ЦК України, а тому наявні підстави для визнання цього правочину недійсним відповідно до ч. 1, 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, у зв`язку з чим Позов 2 в частині вимог про визнання недійсним Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023, складеного між відповідачами-3, 4 підлягає задоволенню.

Щодо вимог про витребування з відповідача-4 на користь позивача частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства, що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн судом встановлено наступне.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статей 317, 319, 321 ЦК України власник)' належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України.

Аналіз положень ст. 387 ЦК України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі. Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а ст. 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача.

Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача, а саме визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто, наявність у власника права на витребування майна від добросовісного набувача залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник передав це майно у володіння. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним.

Власник з дотриманням вимог ст. ст. 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Наведене відповідає висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 904/1710/19 та від 19.06.2019 у справі № 522/7636/14-ц.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо порушення переважного права позивача на придбання Частки 55% у статутному капіталі Товариства, у зв`язку з чим він має законне право на переведення на себе прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також те, що визнаний судом недійсним Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства від 14.04.2023, складений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на положення ст.ст. 216, 236 ЦК України є недійсними з моменту його вчинення та не створює юридичних наслідків, наявні підстави для витребування спірної Частки 55% з відповідача-4, у зв`язку з чим Позов 2 в частині вимог про витребування з відповідача-4 на користь позивача частки у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства, що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення Позову 1 та часткового задоволення Позову 2 не спростовує.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у Позові 1 зазначено, що судові витрати, які поніс позивач складаються виключно з витрат на оплату судового збору у розмірі 57 750,00 грн.

Позивачем у Позові 2 зазначено, що судові витрати, які поніс позивач складаються виключно з витрат на оплату судового збору у розмірі 63 806,00 грн.

Відповідач-2 у відзиві стосовно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зазначив, що таких витрат у відповідача-2 немає.

Відповідачі-1, 3, 4 не подали суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на приписи ст. 129 ГПК України та задоволення Позову 1 повністю, понесені позивачем ( ОСОБА_1 ) за Позовом 1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 57 750,00 грн підлягають стягненню з відповідача-1 ( ОСОБА_2 ) та відповідача-2 ( ОСОБА_3 ) у рівних частинах (по 28 875,00 грн).

Понесені позивачем за Позовом 1 витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 2 481,00 грн підлягають стягненню з відповідача-1 ( ОСОБА_2 ) та відповідача-2 ( ОСОБА_3 ) у рівних частинах (по 1 240,50 грн). При цьому судом враховано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 року у справі № 910/6088/22, зміненою постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023, вжито заходи забезпечення позову у справі № 910/6088/22. Понесені ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 року у справі № 910/6088/22 покладаються на ОСОБА_4 .

Отже, за Позовом 1 стягненню з відповідача-1 на користь позивача підлягає 30 115,50 грн судового збору (28 875,00 грн + 1 240,50 грн = 30 115,50 грн), стягненню з відповідача-2 на користь позивача підлягає 30 115,50 грн судового збору (28 875,00 грн + 1 240,50 грн = 30 115,50 грн).

Зважаючи на приписи ст. 129 ГПК України та задоволення Позову 2 частково, понесені позивачем ( ОСОБА_1 ) за Позовом 2 витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн підлягають стягненню з відповідача-3 ( ОСОБА_4 ) та відповідача-4 ( ОСОБА_5 ) у рівних частинах (по 1 514,00 грн), понесені позивачем за Позовом 2 витрати зі сплати судового збору в сумі 57 750,00 грн підлягають стягненню з відповідача-4, а в сумі 3 028,00 грн - покладаються на позивача.

Отже, за Позовом 2 стягненню з відповідача-3 на користь позивача підлягає 1 514,00 грн судового збору, стягненню з відповідача-4 на користь позивача підлягає 59 264,00 грн судового збору (1 514,00 грн + 57 750,00 грн = 59 264,00 грн).

Керуючись ст. 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 87, 88, 98, 99, 101, 102, 104, 123, 124, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов 1 задовольнити повністю.

2. Перевести на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) права та обов`язків покупця частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (Україна, 03067, місто Київ, вул.Машинобудівна, будинок 50, офіс 209; ідентифікаційний код 39532133) у розмірі 55% (п`ятдесят п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеним 10.06.2022 між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

3. Перерахувати на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 300 000,00 (триста тисяч гривень 00 копійок), внесених ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва згідно з квитанцією № 25-1609377/1/С від 25.11.2022.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 30 115,50 грн (тридцять тисяч cто п`ятнадцять гривень 50 коп.) судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 30 115,50 грн (тридцять тисяч cто п`ятнадцять гривень 50 коп.) судового збору.

6. Позов 2 задовольнити частково.

7. Визнати недійсним Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (Україна, 03067, місто Київ, вул.Машинобудівна, будинок 50, офіс 209; ідентифікаційний код 39532133) від 14.04.2023, складений між ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

8. Витребувати з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) частки у розмірі 55% (п`ятдесят п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (Україна, 03067, місто Київ, вул.Машинобудівна, будинок 50, офіс 209; ідентифікаційний код 39532133), що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн (три мільйона вісімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

9. Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 514,00 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.) судового збору.

10. Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 59 264,00 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 00 коп.) судового збору.

11. В іншій частині Позову 2 відмовити.

12. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 02.04.2025

Суддя Оксана ГУМЕГА