ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2025 р. Справа №910/9632/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Євсікова О.О.

Гаврилюка О.М.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: Костянчук С.П.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024

у справі №910/9632/24 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд груп"

про стягнення 712 628, 42 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" (далі - ТОВ "Київенерго-борг") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд груп" (далі - ТОВ "Холд груп") 483 668,50 грн інфляційних втрат та 228 959,92 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії у гарячій воді за період з 01.12.2017 до 25.08.2021 у розмірі 2 100 196,85 грн, яка була стягнута в судовому порядку у справі №910/20000/23, у зв`язку з чим просить суд стягнути з ТОВ "Холд груп" на користь позивача три проценти річних у розмірі 228 959,92 грн та інфляційні втрати в сумі 483 668,50 грн за період з 11.01.2018 до 25.08.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Холд груп" на користь ТОВ "Київенерго-Борг" 222 674,70 грн трьох процентів річних, 483 668,50 грн інфляційних втрат та 8 476,12 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення є сума трьох процентів річних у розмірі 222 674,70 грн, які розраховані з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 11.01.2018 до 25.08.2021 та сума інфляційних втрат у розмірі 483 668,50 грн за період з 11.01.2018 до 25.08.2021, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Холд груп" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Холд груп" посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, за доводами скаржника позивачем не враховано заборону нарахування штрафних санкцій у спірний період. Крім того, відповідач зауважує, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Холд груп" у справі №910/9632/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Холд груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.01.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9632/24.

30.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9632/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Холд груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 відкладено до 19.02.2025.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Андрієнка В.В. з 17.02.2025 до 21.02.2025 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 для розгляду справи №910/9632/24 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Євсіков О.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Холд груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/243 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Євсіков О.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Холд груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 відкладено до 20.03.2025.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

30.12.2024, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу ТОВ "Холд груп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі 910/9632/24 - без змін.

Так, у відзиві позивач зазначає, що інфляція та три проценти річних, їх правова природа, порядок та підстави нарахування визначені статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Ні інфляційна складова боргу, ні три проценти річних не є тотожними поняттю неустойки.

Також, на переконання позивача, безпідставним є посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, адже період прострочення здійснення платежів за договором в цій справі обмежується 25.08.2021, тобто до початку повномасштабної агресії росії. Тому абсолютно законним, обґрунтованим та справедливим є застосування до відповідача передбачених статтею 625 ЦК України наслідків порушення грошового зобов`язання - сплати інфляційної складової боргу та трьох процентів річних за визначений в позові період прострочення.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 20.03.2025 з`явився представник позивача.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно з частинами 3, 8 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Таким чином, відповідач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/9632/24 розглядається за його відсутності.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.02.2016 між ТОВ "Холд груп" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" укладено тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №3050122. Термін дії зазначеного договору продовжено до 15.04.2017 на підставі листа ПАТ "Київенерго" від 31.10.2016 №36КД/22/6811.

В подальшому, 01.09.2017 між ТОВ "Холд груп" (абонент) та ПАТ "Київенерго" (перейменоване з 01.01.2019 в АТ "Київенерго", та з 09.08.2019 - в АТ "К.Енерго") (постачальник), укладено новий тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №3050122. Термін дії зазначеного договору сторонами визначено у пункті 4.1 договору, а саме - до 01.06.2018.

Згідно з пунктом 1.1 договору постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Відповідно до пункту 2.2.1 договору постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водовідведення - протягом року, згідно з заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Споживач зобов`язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2 (пункт 2.3.1 договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2018 (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 3 звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку.

Згідно з пунктом 5 додатку №2 до договору споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), зобов`язаний щомісяця надавати постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в ЦОК за адресою: просп. Голосіївський, 30-Б - не пізніше 1 числа наступного місяця.

За змістом пункту 9 додатку №2 до договору споживач щомісячно з 12 по 15 число зобов`язаний був отримувати в ЦОК за адресою: просп. Голосіївський, 30-Б оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Так, 25.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Спортсервіс-СТМ" на аукціоні з придбання майна банкрута - АТ "К.Енерго" придбана заборгованість, яка виникла у відповідача перед АТ "К.Енерго" за тимчасовим договором про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2017 №3050122 у розмірі 2 100 196,85 грн за лотом №71, що підтверджується електронним протоколом №UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з додатку №1 до акта про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021.

14.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Спортсервіс-СТМ" змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-Борг", що підтверджується рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортсервіс-СТМ", оформленим протоколом від 14.09.2021 №1/2021.

Згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до позивача від АТ "К.Енерго" перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в додатку №1 до цього акта.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1", оформленим протоколом №2 від 29.12.2023, з урахуванням змін на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1", оформленим протоколом №3 від 11.04.2024, сформовано частину частки учасника - ТОВ "Київенерго-Борг" в розмірі 1 997 451,73 грн, наступними внесками до статутного капіталу Товариства, зокрема: право частини вимоги на 125 399,21 які складаються з 100 196,85 грн заборгованості за договором №3050122 та судового збору в сумі 25 202,36 грн до ТОВ "Холд груп" за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23.

Згідно з пунктом 3 рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 1", оформленим протоколом №3 від 11.04.2024, встановлено, що право вимоги до боржників, зазначених у пунктах 2.1-2.6 цього протоколу щодо виконання додаткових зобов`язань (сплата інфляційної складової боргу, трьох процентів річних, неустойки тощо) не вноситься учасником згідно з цим протоколом до статутного капіталу Товариства та залишається за ТОВ "Київенерго-Борг".

За актом приймання-передачі №3 від 11.04.2024 учасник ТОВ "Київенерго-Борг" передало, а ТОВ "КЕ-БОРГ 1" прийняло право вимоги на суму 435 631,39 грн, які є внеском ТОВ "Київенерго-Борг".

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 2", оформленим протоколом №2 від 11.04.2024, сформовано частину частки учасника ТОВ "Київенерго-Борг" в розмірі 2 000 000,00 грн наступними внесками до статутного капіталу Товариства, зокрема, право вимоги на 2 000 000,00 грн до ТОВ "Холд груп" за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23.

Відповідно до пункту 3 рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕ-БОРГ 2", оформленим протоколом №2 від 11.04.2024, встановлено, що право вимоги до боржника, зазначеного у пункті 2.1 цього протоколу щодо виконання додаткових зобов`язань (сплата інфляційної складової боргу, трьох процентів річних, неустойки тощо) не вноситься учасником згідно з цим протоколом до статутного капіталу Товариства та залишається за ТОВ "Київенерго-Борг".

За актом приймання-передачі №1 від 11.04.2024 учасник ТОВ "Київенерго-Борг" передало, а ТОВ "КЕ-БОРГ 2" прийняло право вимоги на суму 2 000 000,00 грн до ТОВ "Холд груп" за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 року у справі №910/20000/23 позов ТОВ "Київенерго-Борг" задоволено. Стягнуто з ТОВ "Холд груп" на користь ТОВ "Київенерго-Борг" суму заборгованості у розмірі 2 100 196,85 грн за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №3050122.

Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав свої обов`язки щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії у гарячій воді за період з 01.12.2017 до 25.08.2021 у розмірі 2 100 196,85 грн, яка була стягнута в судовому порядку у справі №910/20000/23, у зв`язку з чим просить суд стягнути з ТОВ "Холд груп" на користь позивача три проценти річних у розмірі 228 959,92 грн та інфляційні втрати у сумі 483 668,50 грн за період з 11.01.2018 до 25.08.2021.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23 позов ТОВ "Київенерго-Борг" задоволено. Стягнуто з ТОВ "Холд груп" на користь ТОВ "Київенерго-Борг" суму заборгованості у розмірі 2 100 196,85 грн за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №3050122 та судовий збір у розмірі 25 202,36 грн.

У наведеному рішенні суду встановлено, що через неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині повної оплати за використану теплову енергію, за ним утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2023, становить 2 100 196,85 грн, що підтверджується довідкою про стан розрахунків за спожиту від АТ "К.Енерго" теплоенергію за договором №3050122 за період з 01.02.2016 до 01.01.2021, яка підписана директором СВП "Київська енергопостачальна компанія" АТ "К.Енерго" - Л.М. Куніним.

Судом у справі №910/20000/23 також встановлено, що 25.08.2021 заборгованість, яка виникла у відповідача перед АТ "К.Енерго" за тимчасовим договором про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2017 №3050122 у розмірі 2 100 196,85 грн, придбана ТОВ "Спортсервіс-СТМ" на аукціоні з придбання майна банкрута - АТ "К.Енерго" за лотом №71, що підтверджується електронним протоколом №UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з додатку №1 до акта про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021.

14.09.2021 ТОВ "Спортсервіс-СТМ" на підставі протоколу загальних зборів учасників №1/2021 змінено назву на ТОВ "Київенерго-Борг".

Згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до позивача від АТ "К.Енерго" перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в додатку №1 до цього акта і жодних обмежень такого переходу прав вимоги вказаним актом не було встановлено.

Позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про зміну кредитора від 09.12.2021 за спірним договором.

У зв`язку з укладенням між ТОВ "Київенерго-Борг" та АТ "К.Енерго", у процесі ліквідації останнього, правочину щодо відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитора у грошовому зобов`язанні ТОВ "Холд груп" за договором №3050122 в загальному розмірі 2 100 196,85 грн.

Згідно з нормами статей 598-609 ЦК України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. В той же час, приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При цьому, преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Христов проти України" від 19.02.2009 та "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Таким чином, обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі №910/20000/23, яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Отже, судове рішення у справі №910/20000/23 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт неналежного виконання ТОВ "Холд груп" його зобов`язань за договором №3050122 та факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у загальному розмірі 2 100 196,85 грн. підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 у справі №910/2000/23, яке набрало законної сили.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача 483 668,50 грн інфляційних втрат та 228 959,92 грн трьох процентів річних за період з 11.01.2018 до 25.08.2021.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Перевіривши розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обґрунтованою до стягнення є сума трьох процентів річних у розмірі 222 674,70 грн, які розраховані з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 11.01.2018 до 25.08.2021 та сума інфляційних втрат у розмірі 483 668,50 грн за період з 11.01.2018 до 25.08.2021, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Щодо заяви скаржника про застосування строків позовної давності колегія суддів зазначає таке.

Статтею 256 ЦК України визначено що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як зазначалось вище, позивачем визначено період прострочення відповідача з 11.01.2018 до 25.08.2021, а тому позивач мав право в межах загального строку позовної давності звернутися до суду з вказаним позовом у строк до 11.01.2021.

Проте позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом - 05.08.2024.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із наступними змінами і доповненнями) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, дію якого неодноразово продовжено.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, строк дії карантину в Україні закінчився 30.06.2023.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на дату розгляду даної справи правовий режим воєнного стану в Україні не скасований.

Відповідно до пункту 19 "Прикінцевих та Перехідних положень" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що з огляду на приписи статей 256, 257, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, та встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача з даним позовом до суду, строк позовної давності щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, у даній справі позивачем не пропущено.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав для нарахувань інфляційних втрат та трьох процентів річних за житлово-комунальні послуги на період дії карантину колегія суддів зазначає таке.

Згідно з підпунктом 4 пункту. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 №530-ІХ (далі - Закон №530-IX), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Оскільки, інфляційні втрати та три проценти річних не є неустойкою, пенею та (або) штрафом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підпункт 4 пункту 3 Прикінцевих положень Закону №530-ІХ не застосовується при нарахуванні вищенаведених компенсаційних виплат.

Водночас, судова колегія не бере до уваги посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", оскільки даною постановою заборонено: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. З огляду на те, що ТОВ "Холд груп" не належить до категорії населення, а є юридичною особою, відсутні правові підстави для застосування положень вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Холд груп" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Холд груп".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Холд груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/9632/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Холд груп".

4. Матеріали справи №910/9632/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 31.03.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.О. Євсіков

О.М. Гаврилюк