ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2025 р. Справа№ 910/14479/23 (910/5872/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 26.03.2025,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024

у справі №910/14479/23 (910/5872/24) (суддя Омельченко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон"

третя особа арбітражний керуючий Реверук Петро Костянтинович

про стягнення коштів

в межах справи №910/14479/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Євразія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" про стягнення коштів - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" грошові кошти у розмірі 14 925 480,46 грн, що складаються з 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн, інфляційних втрат у розмірі 4228 228,00 грн, пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штрафу за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" судовий збір в розмірі 223 882,20 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою, переглянути справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 (повний текст складено 08.11.2024) у справі №910/14479/23 (910/5872/24) повністю і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Крім цього, до апеляційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому скаржник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Пантелієнко В.О. та Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14479/23 (910/5872/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" про стягнення коштів; відкладено розгляд питання про відстрочення чи відмову у відстроченні сплати судового збору; відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/14479/23 (910/5872/24).

17.12.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" надійшло клопотання про долучення доказів, до якого долучено платіжну інструкцію від 12.12.2024 №2886 на суму 300114,46 грн. на доказ сплати судового збору за подання вказаної апеляційної скарги.

19.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/14479/23 (910/5872/24) в 1-му томі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" про відстрочення сплати судового збору, що долучене до апеляційної скарги, залишено без розгляду. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24). Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.03.2025 о 10 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 05.03.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 15.03.2025.

24.02.2025 через систему «Електронний Суд» Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких заявник просить суд апеляціцної інстанції зменшити розмір штрафних санкцій, застосованих до відповідача, шляхом зменшення суми пені в сумі 6 143 093,89 грн на 90% (дев`яносто відсотків) до суми 614 309,39грн (шістсот чотирнадцять тисяч триста дев`ять гривень 39 копійок) та штрафу в сумі 4 080 760,75 грн. на 90% (дев`яносто відсотків) до суми 408 076,08 грн. (чотириста вісім тисяч сімдесят шість гривень 08 копійок). Здійснити розподіл судових витрат, понесених сторонами в суді першої та апеляційної інстанцій, відповідно до прийнятого рішення.

25.02.2025 через систему «Електронний Суд» Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач зазначає, що суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази і аргументи в їх сукупності, ухвалив вірне, законне і справедливе рішення, яке позивач просить суд апеляційної інстанції у відповідності до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

27.02.2025 через систему «Електронний Суд» Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" надійшли заперечення щодо прийняття відзиву на апеляційну скаргу, оскільки відзив подано з пропуском процесуального строку та без обґрунтування щодо поважності причин пропуску процесуального строку, що відповідно до ст. 118 ГПК України є підставою для залишення його без розгляду.

У судове засідання 26.03.2025 з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон". Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.

Колегією суддів відхилено заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" щодо прийняття відзиву на апеляційну скаргу, оскільки відсутні підстави для залишення відзиву без розгляду, з огляду на наступне.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025, крім іншого, запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 05.03.2025.

Водночас, відзив на апеляційну скаргу надійшов до суду 25.02.2025 через систему «Електронний Суд», тобто, у межах встановленого судом строку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про рогляд апеляційної скарги з урахування відповідного відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" на апеляційну скаргу.

Представник скаржника просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в позові. У разі якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог, скаржник просить суд апеляціцної інстанції зменшити розмір пені на 90% до суми 614 309,39грн та штрафу на 90% до суми 408 076,08 грн.

Представник позивача просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скраги, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що залізнична накладна, складена та оформлена в електронній/паперовій формі у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, відповідно до ст.77 ГПК України є єдиним допустимим доказом, який підтверджує дату відвантаження товару, погоджену сторонами в п. 3.4 Договору. На думку апелянта, ані акт звірки взаємних розрахунків, ані видаткові накладні, про які зазначає суд у своєму рішенні, не є належними і допустимими доказами, які підтверджують дату поставки.

Скаржник зазначає, що звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" з позовом про стягнення штрафних санкцій в період дії форс-мажорних обставин, як засіб створення непомірного тягаря для добросовісного контрагента, є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" слід задовольнити частково. Слід залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн та інфляційних втрат у розмірі 4228 228,00 грн. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штрафу за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн. В цій частині викласти судове рішення в редакції даної постанови, зменшивши розмір пені на 50 % до 3 071 546,94 грн, штрафу на 50% до 2 040 380, 37 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 071 546,94 грн пені та 2 040 380, 37 грн штрафу, в решті у задоволенні апеляційної скарги відмовити, з огляду на наступне.

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Євразія» (ідентифікаційний код: 40492654) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» (ідентифікаційний код: 44367761).

13.05.2024 ТОВ «ГРАН КОМПЛЕКТ» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Ефе Бетон» про стягнення коштів у загальному розмірі 14 925 480,46 грн, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2021 між ТОВ «ГРАН КОМПЛЕКТ» та ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» укладено Договір поставки № 0411/21-1. Протягом 2022 Позивач здійснив поставку продукції на користь Відповідача на загальну суму 22 318 530 грн. Однак, відповідач свій обов`язок зі своєчасної сплати коштів за поставлений товар не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед ТОВ «ГРАН КОМПЛЕКТ» у розмірі 14 925 480,46 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2024 відкрито провадження у справі № 910/14479/23 (910/5872/24) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича (свідоцтво № 783 від 08.04.2013).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" про стягнення коштів - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" грошові кошти у розмірі 14 925 480,46 грн, що складаються з 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн, інфляційних втрат у розмірі 4228 228,00 грн, пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штрафу за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" судовий збір в розмірі 223 882,20 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 04.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран комплект" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ефе Бетон" (покупець) укладено Договір поставки № 0411/21-1.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується поставити Покупцю в порядку та на умовах, визначених цим Договором щебінь, пісок тощо, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати її на умовах цього Договору.

Розрахунки між Сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на умовах 100 % (сто відсотків) попередньої оплати (п.2.5. Договору).

У відповідності до п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється на підставі попередніх заявок покупця. Покупець направляє постачальник заяву на поставку партії товару. У заявці вказується найменування, номенклатура, обсяги (кількість) товару, вантажоодержувач, його реквізити, кінцевий пункт доставки (станція призначення) товару, а також інші дані, необхідні для оформлення товаросупровідних документів. Заявка направляється постачальнику у письмовій формі (електронною поштою або засобами факсимільного зв`язку) не пізніше, ніж за 7 (сім) робочих днів до бажаної дати відвантаження товару постачальником.

Положеннями п. п. 3.3, 3.4 Договору встановлено, що товар постачається на умовах СРТ - станція покупця. Датою поставки товару вважається дата відвантаження товару, тобто дата відмітки на залізничній накладній (квитанції) про прийом вантажу (товару) до перевезення станцією відправлення.

Покупець має право пред`явити претензію щодо кількості і якості Товару не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати прибуття товару на станцію призначення. Претензія пред`являється у письмовій формі.

У відповідності до п. 3.7 Договору право власності на продукцію і ризик випадкової загибелі продукції переходить від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві відповідно до умов поставки, зазначених в п. 3.3 цього договору.

Згідно із п. 5.6 Договору у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцяти) % від суми заборгованості.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання сторонами.

29.11.2021 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до якої п. 2.5 Договору викладено у наступній редакції: «Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту постачання товару».

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору. Сторона повинна дотримуватись умов договору за будь-яких обставин.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися лише при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припиненні зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим Договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи і вірно встановлено судом першої інстанції, постачальник виконав свої зобов`язання за договором та поставив замовнику товар протягом 2021-2022 на загальну суму 38 503 803,20 грн (у 2021 - 16 185 273,30 грн, у 2022 - 22 318 530 грн), що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

З матеріалів справи вбачається, що отриманий за видатковими накладними товар було оплачено відповідачем частково на суму 18 100 000 грн.

Станом на 23.02.2022 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 20 403 803,3 грн, яку відповідач сплачував з порушенням строків, встановлених у Договорі поставки, а саме: 24.03.2022 відповідач сплатив 2 млн. грн; 28.09.2022 сплачено 1 млн. грн; 14.11.2022 сплачено 1 500 000 грн; 26.12.2022 сплачено 3 млн. грн; 28.12.2022 сплачено 10 850 000 грн; 29.12.2022 сплачено суму у розмірі 2 053 803 грн.

Відповідачем ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» було порушено строки оплати за поставлений ТОВ «ГРАН КОМПЛЕКТ» товар, у зв`язку з цим у нього утворилася заборгованість перед позивачем у вигляді нарахованих штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат в загальній сумі 14 925 480,46 грн.

Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків за період 2022, який підписано між

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гран Комплект" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" та скріплено їх печатками, заборгованість станом на 31.12.2022 - відсутня.

Так, позивачем надано суду розрахунок заборгованості ТОВ «Ефе бетон» із зазначенням дати поставки товару, кінцевої дати оплати за товар, фактичної оплати товару відповідачем, днів прострочення оплати, а також нарахованих відповідачу 3 % річних, інфляційних втрат та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, що складає в сумі 14 925 480,46 грн, а саме: 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн, інфляційні втрати у розмірі 4228 228,00 грн, пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штраф за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн.

Відповідач ТОВ «Ефе Бетон» у своєму відзиві та додаткових поясненнях щодо позову заперечував відносно нарахованої суми боргу позивачем, посилаючись на те, що відповідно до п. 3.4. Договору датою поставки товару вважається дата відвантаження Товару, тобто дата відмітки на залізничній накладні (квитанції) про прийом вантажу (Товару) до перевезення станцією відправлення. Поряд з тим, зазначив, що до позовної заяви не долучено жодного доказу, який засвідчує дату поставки товару, відповідно до зазначених умов Договору поставки. Отже, відповідачем факт поставки товару заперечується, відповідно, позовні вимоги про стягнення грошових коштів за неналежне виконання договірних зобов`язань не визнаються.

Між тим, суд першої інстанції вірно зауважив, що в Акті звірки взаємних розрахунків відображені періоди реалізації та надходження товару, а також коштів в рахунок його оплати, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки за вказаний період. Крім того, отримана відповідачем за видатковими накладним продукція була ним частково оплачена. Факт отримання продукції за вказаними накладеними не було спростовано відповідачем в судовому засіданні. Крім того, матеріали справи не містять доказів пред`явлення покупцем претензій щодо кількості і якості Товару.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором та Законом строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України) і він вважається таким, що прострочив його виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачу за прострочення виконання зобов`язання та вірно визнано його арифметично вірним.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що у запереченнях на відповідь на відзив відповідеч викладено доводи щодо можливості та права суду зменшувати розмір штрафних санкцій, з посиланням на відповідні правові позиції Верховного Суду.

У суді апеляційної інстанції відповідач заявив клопотання про зменшення пені та штрафу до 90 %.

В обґрунтування вказаного клопотання, відповідач посилається на те, що звернення з позовом про стягнення штрафних санкцій у даній справі спрямовано на створення непомірного тягаря для добросовісного контрагента і є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача. Крім того, відповідач повідомляв суд першої інстанції про те, що у 2023 -2024 у ТОВ «ЕФЕ БЕТОН» збільшилась кількість «державних» замовлень на виготовлення виробів з бетону для оборонних і захисних споруд, виконання яких вчасно є надзвичайно важливим і вкрай необхідним не тільки для ТОВ «ЕФЕ БЕТОН», а й для країни в цілому. Стягнення з відповідача штрафних санкцій у встановленому судом розмірі, крім їх неспівмірності, може призвести до прострочення відповідачем оплати за сировину для виготовлення такої продукції і мати наслідком затримки або призупинення поставки сировини, що, в свою чергу зробить неможливим вчасне виконання замовлень (зокрема і державних). Отже, стягнення з відповідача визначеної в оскаржуваному Рішенні суми штрафних санкцій може мати серйозні негативні наслідки, в тому числі і для підтримки обороноздатності країни, а саме, може бути порушене безперервне виготовлення виробів з бетону для оборонних і захисних споруд, це є критично важливим для забезпечення, а також, для відновлення пошкоджених об`єктів інфраструктури тощо. Крім того, сума штрафних санкцій, стягнутих з відповідача на користь позивача оскаржуваним судовим рішенням, становить 125,4% від загальної суми щомісячної заробітної плати, (тобто перевищує фонд заробітної платі підприємства за місяць), а отже, є невиправдано значним тягарем для відповідача, адже стягнення з відповідача вказаної суми грошових коштів на користь позивача може призвести до блокування рахунків підприємства та призупинення виплати заробітної плати значній кількості працівників, що позначиться не тільки на діяльності підприємства, а також на їх соціальній стабільності та добробуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначені наведеною нормою положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20): ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); поведінку кредитора; майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати); негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника; статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення); майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. 86, 236-238 ГПК України).

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафних санкцій направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому, надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Разом з цим, враховуючи принцип збалансованості інтересів сторін та виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд апеляційної інстанції вважає справедливим та таким, що відповідає принципу верховенства права, зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

Відповідне зменшення пені та штрафу є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами Кредитора і Боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/13801/19.

При цьому, апеляційний господарський суд також враховує, що окрім пені та штрафу позивач нарахував проценти річних та інфляційні втрати, які визнані судом обґрунтованими, та в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів Відповідачем у вказаний період прострочення оплати.

З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені та штрафу на 50% і таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн та інфляційних втрат у розмірі 4228 228,00 грн прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у вказаній частині слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування наведених норм матеріального права, а також нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи з`ясування судом апеляційної інстанції відповідних обставин, що мають значення для справи, які не були з`ясовані судом першої інстанції, встановлену наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50%, суд апеляційної інстанції дійшов висновку змінити рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штрафу за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн. В цій частині викласти судове рішення в редакції даної постанови, зменшивши розмір пені на 50 % до 3 071 546,94 грн, штрафу на 50% до 2 040 380, 37 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 071 546,94 грн пені та 2 040 380, 37 грн штрафу.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача на підставі ст. 129 ГПК України пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу скаржника, що за подання даної апеляційної скарги апелянту необхідно було сплатити 268658,64 грн, а сплачено 300114,46 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ГПК України сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 277, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" задовольнити частково.

Залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 % річних у розмірі 473 397,76 грн та інфляційних втрат у розмірі 4228 228,00 грн.

Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/14479/23 (910/5872/24) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () пені в сумі 6 143 093,89 грн та 20 % штрафу за прострочену оплату понад 30 днів в розмірі 4 080 760,75 грн.

В цій частині викласти судове рішення в редакції даної постанови, зменшивши розмір пені на 50 % до 3 071 546,94 грн, штрафу на 50% до 2 040 380, 37 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Бетон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () 3 071 546,94 грн пені та 2 040 380, 37 грн штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Комплект» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Бетон" () 176646,94 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

Матеріали справи № 910/14479/23 (910/5872/24) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 08.04.2025

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко