ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Справа№ 910/7488/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Майстрюк Є.С. - адвокат

від відповідача: Сидорченко В.В. - адвокат

від третьої особи: Башаров В.Є. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 (повний текст складено 27.11.2024)

у справі №910/7488/24 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "БАНК АЛЬЯНС"

про визнання укладеною додаткової угоди до договору

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач), у якому просить суд визнати укладеною додаткову угоду № 5 від 03.06.2024 року до індивідуального договору № ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, в редакції викладеній в прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із продовженням на території України дії воєнного стану, після 21.11.2022, на підставі п. 2 та п. 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору № ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 у сторін договору виник обов`язок щодо укладення нової додаткової угоди до Індивідуального договору. Проте, всупереч положенням п. 2 та п. 5 додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору № ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, відповідач не виконав свій обов`язок щодо укладення нової додаткової угоди до Індивідуального Договору, чим, як вказує позивач, порушив умови договору та права позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/7488/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" задоволено.

Визнано укладеною Додаткову угоду №5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 в редакції додаткової угоди №5 доданої до позовної заяви.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ 3 028,00 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок із укладення відповідної нової додаткової угоди щодо продовження термінів оплати позивачем грошового зобов`язання у разі продовження на території України дії воєнного стану, встановлюється умовами пункту 5 Додаткової угоди №2 до Індивідуального Договору, які в силу принципу свободи договору були визначені сторонами на власний розсуд та узгоджені між ними без заперечень, а тому доводи позивача про обов`язок відповідача укласти відповідну додаткову угоду визнано судом обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" 10.12.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/7488/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову; судові витрати покласти на позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що в сукупності призвело до прийняття незаконного рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд першої інстанції неправильно застосував статті 213 Цивільного кодексу України оскільки при вирішенні спору надав тлумачення окремим частинам Індивідуального договору, без з`ясування усього змісту як Рамкового договору, так і Індивідуального договору, у тому числі усього змісту додаткової угоди №2;

- місцевий суд задовольняючи позовні вимоги, обмежився лише змістом п.2, 5 Додаткової угоди №2, однак не взяв до уваги зміст пункту восьмого Додаткової угоди №2 та не з`ясував справжню волю сторін, згідно з якою військова агресія рф та воєнний стан не є підставою для невиконання або зупинення виконання грошового зобов`язання;

- відповідними органами управління відповідача не приймалося рішення на надання згоди на укладення Додаткової угоди № 5, та матеріали справи також не містять рішення відповідного органу управління Трейдінга колегія суддів;

- визнання спірної Додаткової угоди укладеною за відсутності згоди на її укладення відповідних органів позивача та відповідача є втручанням суду в господарську діяльність Укргазвидобування;

- умови Додаткової угоди № 5, на відміну від додаткової угоди №2 (пункт 6), не містить умови, що додаткова угода № 5 укладена зі скасувальною обставиною.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 10.12.2024 справу № 910/7488/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7488/24. Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/7488/24 до надходження до суду матеріалів оскарження.

30.12.2024 матеріали справи № 910/7488/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці з 30.12.2024 по 03.01.2025 включно, з 06.01.2025 по 10.01.2025 включно, з 13.01.2025 по 17.01.2025 включно, з 20.01.2025 по 24.01.2025 включно, участю головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у семінарі Національної школи суддів України 27.01.2025, тимчасовою непрацездатністю судді Коробенка Г.П. з 28.01.2025 по 07.02.2025 включно, процесуальні дії по справі не здійснювались.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі № 910/7488/24 та призначено справу до 25.03.2025.

Позиція інших учасників справи.

24.02.2025 Акціонерне товариство "БАНК АЛЬЯНС" через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні суду, а тому третя особа просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обґрунтовуючи заперечення проти апеляційної скарги, третя особа зазначає, що обов`язок із укладення відповідної нової додаткової угоди щодо продовження термінів оплати позивачем грошового зобов`язання уразі продовження на території України дії воєнного стану, встановлюється умовами п. 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору, які в силу принципу свободи договору були визначені сторонами на власний розсуд та узгоджені між ними без заперечень.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відтак, з урахуванням частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, справа розглядається за наявними матеріалами.

Явка представників сторін.

У судове засідання 25.03.2025 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Присутній у судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просить відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи вимоги апеляційної скарги заперечив, просить відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів, 08.02.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (далі - покупець) укладено рамковий договір № ПГ/3214/34-22 купівлі-продажу природного газу, яким регулюються всі угоди, які будуть укладені сторонами щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу (кожна з таких угод іменується - "Індивідуальний договір". Форми Індивідуального Договору наведені у Додатках №1 та №2, що є невід`ємними частинами Договору). Положення Індивідуального Договору становлять невід`ємну частину Рамкового Договору. Положення Рамкового Договору можуть змінюватись та доповнюватись умовами Індивідуального Договору, і в цьому випадку умови Індивідуального Договору мають переважну силу (п. 1.1 Рамкового Договору).

Відповідно до п. 1.3. рамкового договору, кожним індивідуальним договором визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг. Загальний період поставки, порядок оплати. Пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим договором.

Згідно з п. 1.4. рамкового договору, продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ, в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному Договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу в розмірі, строки та в порядку, що визначені відповідним Індивідуальним Договором.

У п. 2.1. рамкового договору сторони погодили, що загальна кількість природного газу, що передається продавцем покупцю на виконання цього договору, дорівнює загальній сумі договірних обсягів природного газу, що передаються відповідно до всіх індивідуальних договорів за цим договором та визначається на підставі комерційних актів.

Відповідно до п. 3.1. рамкового договору, продавець передає покупцеві у період з 09.02.2022 по 16.02.2022 включно природний газ в порядку та на умовах, визначених у кожному індивідуальному договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим договором, якщо інше не передбачено індивідуальним договором.

За умовами пп. 3.3.1, 3.3.2 п. 3.3 рамкового договору, передача та приймання природного газу відбувається наступним чином:

- передача природного газу здійснюється шляхом надання сторонами оператору ПСГ торгових сповіщень про відчуження або набуття природного газу, що зберігається в ПСГ, в інформаційній платформі оператора ПСГ відповідно до вимог Кодексу ПСГ. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця з моменту передачі покупцю природного газу в ПСГ, тобто з моменту підтвердження Оператором ПСГ в Інформаційній платформі Оператора ПСГ відповідних торгових сповіщень, наданих сторонами, якщо інше не передбачено Індивідуальним Договором.

- датою поставки є дата підтвердження Оператором ПСГ в Інформаційній платформі Оператора ПСГ відповідних торгових сповіщень, наданих сторонами.

Згідно з п. 4.2 рамкового договору, продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на кожний відповідний загальний період поставки природного газу та зазначається у відповідному Індивідуальному договорі.

Цей договір набуває чинності з дня укладення і діє до повного виконання зобов`язань сторонами. Строк поставки природного газу не може перевищувати 16.02.2022 (п. 9.1. договору).

Відповідно до п. 9.3 рамкового договору, умови цього договору та/або умови відповідних Індивідуальних Договорів можуть бути змінені за домовленістю сторін шляхом укладення відповідної письмової додаткової угоди.

08.02.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (покупець) укладено індивідуальний договір № ПГ0802/3215-22 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22, відповідно до якого сторони визначили, що договірний обсяг газу, що передається на умовах Договору, складає 5000,000 (п`ять тисяч) тис.куб.м.

Договірна ціна газу становить за 1000 куб. м. 34800, 00 грн, в тому числі податок на додану вартість за ставкою 20 %, що складає 5800,00 грн. (п. 2 індивідуального договору).

Відповідно до п. 3 індивідуального договору, договірна вартість газу складає 174 000 000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість за ставкою 20 %, що складає 29 000 000,00 грн.

Згідно з п. 4 індивідуального договору оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:

4.1.1 20% від Договірної вартості, що складає 34 800 000, 00 грн. з ПДВ - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 11.02.2022 (включно).

4.1.2 80% від Договірної вартості, що складає 139 200 000,00 грн. з ПДВ - оплата протягом 30 днів з дати поставки, з обов`язковим наданням покупцем продавцю, у строк до 11.02.2022 (включно), банківської гарантії на суму 139 200 000,00 грн. з ПДВ як забезпечення виконання покупцем умов Договору та Індивідуального Договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 102 календарних дні після настання кінцевого терміну Загального періоду поставки, визначеного п. 10 цього Індивідуального Договору.

За умовами п. 10 індивідуального договору, загальний період поставки з 09.02.2022 по 16.02.2022.

Відповідно до п. 11 індивідуального договору, перехід права власності на природний газ відбувається відповідно до умов Рамкового Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов п. 4.1.1 індивідуального договору позивачем було сплачено на користь відповідача, в якості попередньої оплати грошові кошти у розмірі 34 800 000, 00 грн з ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.02.2022 № 296.

25.05.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (покупець) укладено додаткову угоду № 1 до індивідуального договору № ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, відповідно до якої сторони вирішили викласти п. 4 індивідуального договору в наступній редакції:

"Оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:

4.1.1. 20% від Договірної вартості, що складає 34 800 000,00 грн ПДВ - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 11.02.2022 року (включно).

4.1.2. 80% від Договірної вартості газу, що складає 139 200 000, 00 грн. з ПДВ - оплата до 16.09.2022 (включно), з обов`язковим наданням покупцем продавцю у строк визначений п. 5 індивідуального договору, змін до банківської гарантії щодо закінчення строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 60 календарних днів після настання кінцевого терміну оплати, визначеного цим п 4.1.2. індивідуального договору".

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до індивідуального договору, сторони визнають, що у зв`язку з продовженням покупцю строків розрахунків за природний газ продавець зазнає збитків - упускає (втрачає) вигоду. Сторони домовились, що покупець зобов`язаний відшкодувати продавцю такі збитки (вартість грошей продавця) в розмірі, який складає 19 156 970, 96 грн без ПДВ, що зумовлені пролонгацією покупцю строків розрахунків за природний газ, визначених умовами п. 4.1.2 Індивідуального Договору, викладеного у новій редакції відповідно до цієї Додаткової угоди № 1. Відшкодування збитків має бути здійснене покупцем до 16.09.2022 (включно) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця з обов`язковим наданням покупцем продавцю у строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту укладення та підписання цієї Додаткової угоди № 1 банківської гарантії за формою, наведеною у Додатку до Індивідуального Договору в редакції цієї додаткової угоди №1, на суму 19 156 970, 96 грн без ПДВ, як забезпечення виконання покупцем умов цієї Додаткової угоди № 1 до Індивідуального Договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 60 календарних днів після настання кінцевого терміну оплати, визначеного п. 4.1.2. Індивідуального Договору.

Сторони домовились, що на суму відшкодування збитків, яка становить 19 156 970, 96 грн без ПДВ складається первинний документ - акт розрахунку відшкодування збитків, який підписується сторонами не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту укладення та підписання сторонами цієї Додаткової угоди №1.

Решта умов індивідуального договору залишаються незмінними і обов`язковими до виконання сторонами (п. 5 додаткової угоди № 1).

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (покупець) складено та підписано акт розрахунку відшкодування збитків № 1 до індивідуального договору № ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, відповідно до якого сума відшкодування збитків складає 19 156 970, 96 грн.

20.10.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" (покупець) укладено додаткову угоду № 2 до індивідуального договору № ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, відповідно до якої сторони вирішили викласти п. 4 індивідуального договору в наступній редакції:

"Оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:

4.1.1. 20% від Договірної вартості, що складає 34 800 000, 00 грн ПДВ - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 11.02.2022 (включно).

4.1.2. 80% від Договірної вартості газу, що складає 139 200 000, 00 грн. з ПДВ - оплата до 21.06.2024 (включно), з обов`язковим наданням покупцем продавцю не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Додаткової угоди №2 Сторонами банківської гарантії на суму 139 200 000,00 грн. з ПДВ як забезпечення виконання покупцем умов Договору та Індивідуального Договору, із закінченням строку дії строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 календарний день після настання кінцевого терміну оплати, визначеного цим п. 4.1.2. Індивідуального Договору. Сума такої банківської гарантії буде зменшуватись (за умови надання покупцем письмового погодження) на всі суми платежу (-ів), виплачені покупцем на користь продавця".

У п. 2 додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору сторони передбачили, що виконання грошового зобов`язання (далі - Грошове зобов`язання), яке включає в себе неоплачений залишок від Договірної вартості газу, визначений п. 4.1.2. Індивідуального Договору та розмір вартості грошей продавця, визначений пунктом 2 Додаткової угоди № 1 до Індивідуального Договору, а також процентів за користування грошовими коштами продавця у розмірі 2% від фактичного розміру непогашеного залишку Грошового зобов`язання покупця, покупець зобов`язаний здійснювати після припинення/скасування воєнного стану в Україні, запровадженого на підставі статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500- IX), тобто починаючи з 01.12.2022 (якщо воєнний стан в Україні припиниться/буде скасовано 21.11.2022), а у випадку продовження воєнного стану з/після 21.11.2022, то з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/припинено дію воєнного стану в Україні, впродовж 18 (вісімнадцяти) календарних місяців згідно з графіком погашення, забезпечуючи щомісячну оплату:

- фактичного залишку Грошового зобов`язання покупця, рівними частинами;

- процентів за користування грошовими коштами продавця у розмірі 2% від фактичного розміру непогашеного залишку Грошового зобов`язання покупця станом на перше число кожного місяця розстрочення.

При цьому, щомісячний платіж (щомісячна сума погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання та нараховані проценти) покупець зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня календарного місяця, за який здійснюється така сплата. У випадку, якщо останній день місяця припадає на святковий, вихідний або не робочий день, останній день сплати переноситься на перший робочий день, за таким святковим, вихідним або не робочим днем.

Також, у пункті додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору сторони узгодили орієнтовний графік щомісячного погашення залишку Грошового зобов`язання та процентів за користування грошовими коштами продавця (далі - Орієнтовний графік), який буде застосовуватися у разі скасування/припинення воєнного стану в Україні 21.11.2022, а у випадку продовження воєнного стану в Україні з/після 21.11.2022, Орієнтовний графік змінюється сторонами з урахуванням нового терміну дії воєнного стану в Україні про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до Індивідуального Договору.

Визначено обов`язок покупця здійснити повну оплату Грошового зобов`язання, до 21.06.2024 (кінцева дата платежу). У випадку кожного продовження воєнного стану в Україні після 21.11.2022, кінцева дата платежу встановлюється наступним чином: зі спливом 18 (вісімнадцяти) місяців, що обчислюються з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/припинено дію воєнного стану в Україні, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до Індивідуального Договору.

Покупець має право достроково здійснити погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання та сплатити проценти за користування грошовими коштами. При цьому, проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості Покупця та сплачуються до дати повної оплати Грошового зобов`язання.

Розмір вартості грошей продавця, визначений п. 2 додаткової угоди № 1 до Індивідуального Договору забезпечується банківською гарантією за формою, наведеною в Додатку до Індивідуального Договору в редакції цієї Додаткової угоди із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 календарний день після настання кінцевого терміну оплати, визначеного п. 4.1.2. Індивідуального Договору, і яка має бути надана продавцю не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання цієї Додаткової угоди сторонами. Сума такої банківської гарантії буде зменшуватись (за умови надання продавцем письмового погодження) на всі суми платежу (-ів), виплачені покупцем на користь продавця.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору, у разі кожного продовження дії воєнного стану в Україні після 21.11.2022, сторони вносять зміни до Індивідуального договору та узгодженого порядку виконання грошових зобов`язань шляхом укладення додаткової угоди (додаткових угод) стосовно продовження термінів (строків) оплати фактичного залишку Грошового зобов`язання покупця (не змінюючи кратність/період погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання покупця, а також розміру процентів за користування грошовими коштами, які визначені в Орієнтовному графіку щомісячних платежів на підставі положень пункту 2 Додаткової угоди № 2).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов додаткової угоди №2 до Індивідуального договору позивачем була надана відповідачу в межах строків визначених сторонами банківська гарантія №4482-22 від 26.10.2022 року на суму 139 200 000, 00 грн. та банківська гарантія №4483-22 від 26.10.2022 року на суму 19 156 970, 96 грн.

Позивач стверджує, що у зв`язку із продовженням на території України дії воєнного стану, після 21.11.2022 року, на підставі п. 2 та п. 5 Додаткової угоди №2 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 року у сторін виник обов`язок щодо укладення нової додаткової угоди до Індивідуального Договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, починаючи з грудня 2022 року неодноразово звертався до відповідача із пропозиціями щодо укладення додаткової угоди до Індивідуального договору та Рамкового договору, однак останній не прийняв пропозицій позивача, а також не навів своїх умов щодо редакції додаткової угоди.

15.12.2022 позивачем за допомогою засобів електронної пошти було направлено відповідачу проект додаткової угоди №3 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 (з накладенням кваліфікованого електронного підпису та електронної печатки) з проханням підписати із сторони АТ "Укргазвидобування" та повернути підписаний примірник позивачу.

Однак, відповідач відповіді на вказаний лист не надав, додаткову угоду №3 не підписав.

Також, листами від 24.02.2023 №36-02/2023, від 12.04.2024 №102-04/2024 позивач звертався до відповідача із пропозицією укласти додаткові угоди №3 та №4 від 24.02.2023 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, в додатках до яких були додані примірники відповідних додаткових угод, які були направлені поштовою кореспонденцією на юридичну адресу відповідача, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, фіскальними чеками та накладними АТ "Укрпошта".

Листами від 30.04.2024 №114-04/2024 та від 17.05.2024 №133-05/2024 позивач просив відповідача надати відповідь щодо узгодження ним додаткової угоди №4, примірник якої надсилався раніше.

Натомість, як зазначає позивач, відповіді на направлені ним листи від відповідача не надійшли, як і не було підписано примірник додаткової угоди №4 до Індивідуального договору до Рамкового договору.

Оскільки з моменту запропонованої редакції додаткової угоди №4 пройшло більше року, позивач запропонував відповідачу таку ж за змістом додаткову угоду, змінивши лише строки її виконання та присвоїв номер 5, яка була направлена відповідачу листом від 03.06.2024 №151-06/01/2024 для погодження та підписання, разом з рішенням учасника ТОВ "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" про надання згоди на укладення та підписання товариством з АТ "Укргазвидобування" додаткової угоди № 5 до Індивідуального договору до Рамкового договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 06.06.2024 та накладною АТ "Укрпошта".

Проте, відповідач на вказаний лист відповіді не надав, додаткову угоду № 5 до Індивідуального договору до Рамкового договору не підписав.

Звернувшись з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач всупереч положенням п. 2 та п. 5 Додаткової угоди №2 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, не виконав свій обов`язок щодо укладення нової додаткової угоди до Індивідуального Договору, чим порушив умови Договору та права позивача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з продовженням на території України дії воєнного стану після 21.11.2022, у сторін на підставі п. 2 та п. 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору та із урахуванням приписів ст. 187 Господарського кодексу України виник обов`язок щодо укладення нової Додаткової угоди до Індивідуального договору, проте, відповідач на листи позивача відповіді не надав, надіслані додаткові угоди не підписав, у зв`язку з чим, позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду № 5 від 03.06.2024 до індивідуального договору №ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, в редакції викладеній в прохальній частині позовної заяви.

У свою чергу, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, відповідач зазначає про відсутність у нього обов`язку укладати нову додаткову угоду до Індивідуального Договору та про неналежність обраного позивачем способу захисту. Також, відповідач вважає необґрунтованими посилання позивача на положення статті 187 ГК України, оскільки основний договір між сторонами вже укладено, тоді як попередній договір про укладення іншого основного господарського договору між сторонами не укладався. При цьому, відповідач стверджує, що питання відстрочення/розстрочення платежу має вирішуватись сторонами в площині внесення змін до договору в порядку статей 652-654 Цивільного кодексу України та є можливим лише при наявності взаємної згоди сторін. Проте, надання такої згоди є правом, а не обов`язком відповідача. Однак, на думку відповідача, позивачем не було доведено наявності підстав для внесення змін до Індивідуального Договору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з того, що обов`язок із укладення відповідної нової додаткової угоди щодо продовження термінів оплати позивачем грошового зобов`язання у разі продовження на території України дії воєнного стану, встановлюється умовами п. 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору, які в силу принципу свободи договору були визначені сторонами на власний розсуд та узгоджені між ними без заперечень.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з частиною 1 та частиною 4 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як було зазначено вище, 08.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" було укладено Рамковий договір №ПГ/3214/34- 22 купівлі-продажу природного газу.

Також, 08.02.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Індивідуальний договір №ПГ0802/3215-22 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22.

Згідно з статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, між сторонами даного спору склалися господарські правовідносини внаслідок укладення між ними Рамкового Договору та Індивідуального Договору до Рамкового Договору, які підпадають під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

Крім того 25.05.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, відповідно до умов якої пункту 4 Індивідуального Договору викладено в новій редакції.

20.10.2022 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022.

Отже, сторонами до індивідуального договору вносились зміни в частині умов щодо здійснення позивачем, як покупцем, оплати за природний газ.

Разом з цим, у додатковій угоді № 2 до індивідуального договору №ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 сторони визначили, що здійснення остаточних розрахунків пов`язується зі скасуванням/припиненням в Україні дії воєнного стану, а у разі кожного продовження його дії після 21.11.2022 сторони вносять зміни до Індивідуального Договору та узгодженого порядку виконання грошових зобов`язань шляхом укладення відповідної додаткової угоди про продовження строків оплати фактичного залишку грошового зобов`язання покупця (пункти 2, 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору).

Як рамковий, так і індивідуальний договір та додаткові угоди №№ 1, 2 до них підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Враховуючи встановлений статті 204 ЦК України принцип правомірності правочину, вищевказані правочини є належною підставою у розумінні норм статті 11 цього Кодексу для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Спір між сторонами виник у зв`язку з твердженням позивача про ухилення відповідача від укладення нової додаткової угоди до Індивідуального Договору, що, на думку позивача, було обов`язковим в силу умов пунктів 2, 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору враховуючи продовження в Україні дії воєнного стану після 21.11.2022.

Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частини 2 статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом із тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків можна дійти висновку, що у разі відмови в укладенні договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, визначених стороною.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12 та у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18.

Реалізуючи визначене у статті 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа наводить у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Позивач просить визнати укладеною Додаткову угоду № 5 до Індивідуального Договору № ПГ0802/3215-22 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 у викладеній в прохальній частині позову редакції, визначаючи підставою позовних вимог статті 187 ГК України.

Вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору у викладеній позивачем редакції не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України та відповідає способам захисту, визначеним статтею 20 ГК України.

Статтею 187 Господарського кодексу України регулюється примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду, якою визначено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому, передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського від 25.05.2018 у справі № 61/341.

Таким чином, суд вправі задовольнити позов про зобов`язання укласти договір лише у разі, якщо встановить наявність правовідносин, зважаючи на які, сторони зобов`язані укласти договір, але одна зі сторін ухилилася від цього. При цьому, має бути доведено і наявність прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо укладення договору з позивачем.

Зважаючи на наявність укладених між сторонами Рамкового Договору та Індивідуального Договору, колегія суддів зауважує, що даний спір не підпадає під визначення "переддоговірного", оскільки основний договір між сторонами вже укладено. Дослідивши проект додаткової угоди № 5 до індивідуального Договору № ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, яку позивач просить визнати укладеною між сторонами, суд встановив, що вказана додаткова угода стосуватиметься виконання основного договору.

При цьому судом не встановлено, що у спірних правовідносинах наявний прямий законодавчий обов`язок із укладання додаткової угоди, а постачання природного газу не здійснюється за договором, який би ґрунтувався на державному замовленні.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до даних правовідносин норм статті 187 Господарського кодексу України, оскільки у даному випадку укладення додаткової угоди повинно відбуватися на загальних підставах, з урахуванням принципу свободи договору.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Зазначення позивачем конкретної правової норми для обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, зважаючи на факти, установлені під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (пункти 85, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо обставин спірних правовідносин між ними. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом частин 2, 3 статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Суд зазначає, що ззгідно положень частини 4 статті 188 Господарського кодексу України щодо права заінтересованої сторони передати спір на вирішення суду, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору, можна дійти висновку, що суд може визнати укладеним договір, якщо обов`язок іншої сторони на укладення такого договору передбачено договором або законом (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 922/2743/18).

Оскільки сторони не дійшли згоди про внесення змін до договору, спір передано на вирішення суду.

Підставами для внесення змін до договору, передбаченими законом, є: істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 ЦК України), істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України), інші випадки, встановлені договором або законом (частниа 2 статті 651 ЦК України).

Водночас, в додатковій угоді № 2 до Індивідуального Договору, а саме у її пунктах 2, 5, сторони чітко передбачили, що виконання грошового зобов`язання позивач зобов`язується здійснити після припинення/скасування воєнного стану в Україні, запровадженого на підставі статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними відповідними Указами Президента України), а у випадку продовження воєнного стану з/після 21.11.2022, то з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/припинено дію воєнного стану в Україні, впродовж 18 (вісімнадцяти) календарних місяців згідно з графіком погашення. При цьому, погоджено, що у разі кожного продовження дії воєнного стану в Україні після 21.11.2022, сторони вносять зміни до Індивідуального Договору та узгодженого порядку виконання грошових зобов`язань шляхом укладення додаткової угоди (додаткових угод) стосовно продовження термінів (строків) оплати фактичного залишку грошового зобов`язання позивача (не змінюючи кратність/період погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання покупця, а також розміру процентів за користування грошовими коштами, які визначені в Орієнтовному графіку щомісячних платежів на підставі положень пункту 2 Додаткової угоди № 2).

Згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомо, що воєнний стан в Україні після 21.11.2022 неодноразово продовжувався, та станом на 21.06.2024 (кінцева дата виконання грошових зобов`язань позивача відповідно до Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору) не був скасований, що підтверджується Указами Президента України, а саме: Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затверджено Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженого Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, тощо.

Воєнний стан не є скасованим і станом на день прийняття судом рішення у даній справі.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із статтею 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суд зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи із позивачем Додаткову угоду № 2 до Індивідуального Договору та погоджуючи, зокрема, умови, наведені у пунктах 2 та 5 цієї додаткової угоди, відповідач повинен був оцінити вірогідність настання передумов для подальшого продовження строків оплати позивачем грошового зобов`язання. Відповідно, позивач, у випадку подальшого продовження дії воєнного стану в Україні мав правомірні очікування на укладення нової додаткової угоди щодо продовження термінів оплати грошового зобов`язання.

Таким чином, оскільки обов`язок із укладення відповідної нової додаткової угоди щодо продовження термінів оплати позивачем грошового зобов`язання у разі продовження на території України дії воєнного стану, встановлюється умовами п. 5 Додаткової угоди № 2 до Індивідуального Договору, які в силу принципу свободи договору були визначені сторонами на власний розсуд та узгоджені між ними без заперечень, а тому доводи позивача про обов`язок відповідача укласти відповідну додаткову угоду правильно визнано судом першої інстанції обґрунтованими.

Водночас, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на приписи статті 652 ЦК України, якою врегульовано порядок зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, оскільки позивачем не було визначено дану норму в якості підстави заявлених позовних вимог, а обов`язок сторін із укладення нової додаткової угоди у цьому випадку виникає не у зв`язку з істотною зміною обставин, а через узгодження між сторонами такого обов`язку у разі продовження дії воєнного стану.

При цьому, дослідивши редакцію Додаткової угоди № 5 від 03.06.2024 року до індивідуального договору № ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 року до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 року викладену позивачем у прохальній частині, суд зазначає, що її зміст відповідає умовам договору.

Водночас, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що місцевий суд задовольняючи позовні вимоги, обмежився лише змістом п.2, 5 Додаткової угоди №2, однак не взяв до уваги зміст пункту восьмого Додаткової угоди №2 та не з`ясував справжню волю сторін, згідно з якою військова агресія рф та воєнний стан не є підставою для невиконання або зупинення виконання грошового зобов`язання, оскільки запропонована позивачем редакція додаткової угоди не передбачає невиконання обов`язку щодо оплати та не зупиняє його виконання, а лише продовжує термін оплати грошового зобов`язання.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Додаткова угода № 2, умови якої сторонами не оспорювалися, якою також було продовжено строки виконання грошового обов`язку, була укладена під час військової агресії РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану, тобто в умовах існуючої обставини непереборної сили, яка наразі продовжується.

Щодо посилання апелянта на те, що відповідними органами управління відповідача не приймалося рішення на надання згоди на укладення Додаткової угоди № 5, та матеріали справи також не містять рішення відповідного органу управління Трейдінга колегія суддів зазначає таке.

Так, пункт 10 проекту Додаткової угоди №5 визначено, що Сторони зобов`язуються у день укладення цієї Додаткової угоди, надати один одному копію рішення відповідного органу управління відповідно до вимог Статуту та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" на надання згоди на вчинення цієї Додаткової угоди разом з усіма іншими додатковими угодами до Індивідуального Договору, які Сторони укладуть в майбутньому відповідно до положень пункту 2 цієї Додаткової угоди.

Сторони погоджуються протягом 10 (десяти) робочих днів з дня укладення цієї Додаткової угоди надати один одному належним чином завірену копію рішення відповідного органу управління відповідно до вимог Статуту та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" на надання згоди на вчинення цієї Додаткової угоди разом з усіма іншими додатковими угодами до Індивідуального Договору, які Сторони укладуть в майбутньому відповідно до положень пункту 2 цієї Додаткової угоди.

Аналогічні за змістом умови зазначені в пункті 11 Додаткової угоди №2.

Колегія суддів зауважує, що наявність згоди органу управління відповідача на вчинення цієї Додаткової угоди не є передумовою для її укладення, а відповідно до приписів частини 5 статті 188 ГК України дана Додаткова угода №5 вважається укладеною з дня ухвалення рішення судом.

При цьому, відповідно до проекту запропонованої позивачем Додаткової угоди сторони передають належним чином завірену копію рішення відповідного органу управління протягом 10 (десяти) робочих днів з дня укладення цієї Додаткової угоди.

Також відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що визнання спірної Додаткової угоди укладеною за відсутності згоди на її укладення відповідних органів позивача та відповідача є втручанням суду в господарську діяльність Укргазвидобування.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи скаржника, оскільки на підтвердження цих обставин апелянт посилається на приписи статті 19 ГК України, які не регулюють порядок укладення договорів, при тому, що Сторонами в пункті 11 Додаткової угоди №2 була передбачена можливість надання згоди органів їх управління і щодо додаткових угод до Індивідуального Договору, які Сторони будуть укладати в майбутньому.

Крім того, сторони не позбавлені права, враховуючи укладення Додаткової угоди № 5 в судовому порядку, відповідно до приписів частини 5 статті 188 ГК України, заявити вимоги щодо надання документів передбачених пунктом 10 Додаткової угоди № 5 у передбаченому законом порядку.

Також колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем листом від 03.06.2024 №151-06/01/2024 було направлено відповідачу, зокрема, і рішення учасника ТОВ "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" про надання згоди на укладення та підписання товариством з АТ "Укргазвидобування" додаткової угоди № 5 до Індивідуального договору до Рамкового договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 06.06.2024 та накладною АТ "Укрпошта".

Доказів не отримання вказаного рішення матеріали справи не містять, як і відповіді на вказаний лист.

Колегія суддів зазначає, що пункт 6 проекту Додаткової угоди № 5 передбачено внесення зміни до Додатку (Типова форма банківської гарантії виконання зобов`язань Виконавцем/Підрядником/Постачальником/Продавцем (або інша назва) за контрактом/договором) до Індивідуального Договору № ПГ0802/3215-22 від 08.02.2022 до Рамкового Договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022, однак ці зміни стосуються лише строків виконання зобов`язання та не містять умов щодо припинення зобов`язань за іншими укладеними між Сторонами угодами, тобто пункт 6 проекту не відміняє наявність обставини передбаченої у п. 6 Додаткової угоди № 2 про яку вказує скаржник. У пункті 6 проекту угоди, яку запропоновано позивачем, вносяться зміни лише у документальне оформлення банківської гарантії, з урахуванням зміни строку виконання зобов`язання.

У свою чергу у пункт 4 Додаткової угоди №5 передбачено обставини необхідні для надання банківської гарантії Покупцем, що є додатковим підтвердженям узгодження між сторонами як надання такої гарантії та і умови її надання в контексті спірних правовідносин.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що запропонована позивачем Додаткова угода №5 не погіршує становище відповідача, а лише змінює строки виконання зобов`язань позивача взятих на себе відповідно до попередньо укладених угод зі збереженням всіх прав та інтересів АТ "Укргазвидобування" у випадку порушення позивачем встановлених вже цією угодою строків виконання зобов`язань, при тому, що інші істотні умови встановленні попередньо укладеними між Сторонами угодами не змінюються.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про визнання укладеною Додаткової угоди № 5 від 03.06.2024 до індивідуального договору № ПГ 0802/3215-22 від 08.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3214/34-22 від 08.02.2022 у викладеній позивачем редакції, правильність та відповідність умовам договору якої не спростована відповідачем.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення оцінено всі наявні у справі докази та встановлено всі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи щодо заявлених позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору.

З огляду на дослідженні та встановлені у справі обставини, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "І ДЖІ ЕФ ТРЕЙДІНГ" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "БАНК АЛЬЯНС" про визнання укладеною додаткової угоди до договору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (відповідача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/7488/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 у справі №910/7488/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7488/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.04.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

К.В. Тарасенко