ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025м. ДніпроСправа № 904/303/25

За позовом Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Феодосіївська, буд. 7, )

до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10, )

про стягнення 341 839,78 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту про стягнення 341 839,78 грн, у тому числі пені в сумі 175 823,76 грн, інфляційних втрат у сумі 134535,18 грн і 3% річних у сумі 31 480,84 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Дочірнім підприємством «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» та Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту 24.12.2024 укладено договір № 178 на постачання теплової енергії. За поставлену теплову енергію за період з січня до березня 2024 року відповідач здійснив оплату 25.12.2024 року. Указана оплата здійснена несвоєчасно, тому за період прострочення позивачем нараховані пеня, інфляційні втрати та 3%річних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/303/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (з наступними змінами та доповненнями, далі Положення), особам, які зареєстрували Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ЄСІТС), суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з абз. 1 п. 24 Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до п. 42 Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 у справі № 904/303/25 надіслана до електронного кабінету Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, згідно з якою вказана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області доставлена до електронного кабінету відповідача 05.02.2025 о 01:05 год (а.с. 62).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Крім того, копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 у справі № 904/303/25, що надсилалась засобами поштового зв`язку на юридичну адресу Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10, повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 12.02.2025 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 11.02.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення № 486, а.с.64-69).

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 указав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 про відкриття провадження у справі № 904/303/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, судом запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд вважає, що Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тому вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, чого Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту не зроблено, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом, у межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору на постачання теплової енергії, строк дії цього договору, порядок та строк оплати, наявність та періоди прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 48) основним видом господарської діяльності Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

На виконання п. 29 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22.03.2017 № 308 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» (далі постанова НКРЕКП від 22.03.2017 № 308) позивачем отримані ліцензії на провадження діяльності з виробництва (ліцензія серії АЕ № 273330 від 16.12.2013), транспортування (ліцензія серії АЕ № 291901 від 28.02.2014) та постачання теплової енергії (ліцензія серії АЕ № 291902 від 28.02.2014) (а.с. 28-30).

На підставі довідки Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 3568/0/142-18 від 19.07.2018 (а.с. 16) Дочірнє підприємство «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» є ліцензіатом Дніпропетровської обласної державної адміністрації та відповідає ліцензійним вимогам відповідно до постанови НКРЕКП від 22.03.2017 № 308.

Згідно з абз. 4 п. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензії позивача на провадження господарської діяльності з виробництва (ліцензія серії АЕ № 273330 від 16.12.2013), транспортування (ліцензія серії АЕ № 291901 від 28.02.2014) та постачання теплової енергії (ліцензія серії АЕ № 291902 від 28.02.2014), які були чинними на день набрання чинності цим Законом у 2015 році та мали обмежений термін дії, є безстроковими (чинними) та продовжують діяти, у зв`язку з чим указані ліцензії не потребують переоформлення.

Відповідно до п. 21 рішення Дніпропетровської обласної ради від 08.12.2023 № 333-18/VIII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» (а.с. 41) Дочірнє підприємство «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» визначено виконавцем послуг із виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, установивши вартість 1 Гкал (без ПДВ) теплової енергії для надання послуг бюджетним установам та іншим категоріям споживачів (крім населення) (згідно з додатком 14).

24 грудня 2024 року між Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту (далі споживач) та Дочірнім підприємством «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради (далі постачальник) укладено договір №178 на постачання теплової енергії (а.с. 17-24, далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник постачає споживачу теплову енергію (далі теплова енергія згідно коду ДК021:2015: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія)) по об`єктах споживача у 2024 році, а споживач приймає та зобов`язується оплатити теплову енергію на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору теплова енергія постачається споживачу в обсязі 193,31005 Гкал.

Згідно з пунктом 1.3 Договору теплова енергія постачається споживачу на такі потреби:

- опалення;

- гаряче водопостачання протягом року.

На підставі пункту 1.4 Договору кількість теплової енергії, яка передається споживачу у відповідний період по даному Договору, визначається розрахунковим методом згідно нормативних документів галузі з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів поставки товару в поточному місяці.

На підставі пункту 3.1 Договору ціна цього Договору становить 1 528 274,48 грн (один мільйон п`ятсот двадцять вісім тисяч двісті сімдесят чотири гривні 48 копійок), з урахуванням ПДВ 254 712,41 грн.

Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі.

Згідно з пунктом 4.2 Договору нарахування оплати за теплову енергію здійснює постачальник по тарифам, встановленим відповідно до чинного законодавства України.

На дату укладання Договору діють наступні тарифи на теплову енергію:

Для бюджетних установ:

Дата затвердження та номер рішення № 333-18/VIII від 08.12.2023 р.

Загальна вартість 1 Гкал теплової енергії (без 6 588,18

урахування ПДВ), грн, в тому числі:

вартість 1 Гкал на виробництво 5 359,62

теплової енергії (без урахування ПДВ), грн

вартість 1 Гкал на транспортування 960,08

теплової енергії (без урахування ПДВ), грн

вартість 1 Гкал постачання 268,48

теплової енергії (без урахування ПДВ), грн

Згідно з пунктом 4.5 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 4.6 Договору постачальник протягом 5-ти днів з дня отримання від споживача документів, передбачених пунктами 5.3, 5.5 цього Договору, виставляє споживачу рахунки на сплату фактично спожитої теплової енергії. Зазначені рахунки, акти приймання передачі товарів повинні бути сплачені споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Згідно з пунктом 4.7 Договору постачальник передає/направляє споживачу два примірники акта приймання передачі товарів. Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, підписати вказаний акт приймання передачі та передати/направити один примірник підписаного акта приймання передачі постачальнику. У випадку, якщо до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, постачальник не отримає підписаний споживачем примірник акта приймання передачі, він (акт приймання передачі) вважається підписаним, а зобов`язання постачальника по Договору такими, що надані в повному обсязі та належним чином.

Відповідно до пункту 4.8 Договору обов`язок по отриманню рахунків, актів приймання передачі товарів покладається на споживача.

Згідно з пунктом 4.10 Договору розрахунок за теплову енергію для потреб опалення та гарячого водопостачання проводиться за фактично поставлену теплову енергію.

Відповідно до пункту 5.1 Договору строк поставки теплової енергії: з 01 січня до 31 березня 2024 року.

Згідно з пунктом 5.2 Договору місце поставки теплової енергії: вул. 6-ї Стрілецької дивізії,11, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Україна, 49000.

Відповідно до пункту 5.3 Договору облік спожитої теплової енергії проводиться за комерційними приладами обліку або розрахунковим способом.

Згідно з підпунктами 6.1.1, 6.1.8, 6.1.9, 6.1.25 пункту 6.1 Договору споживач зобов`язаний:

Своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість теплової енергії.

Виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором та додатком 3.

Своєчасно отримувати рахунки, акти приймання передачі товарів, передбачені п. 4.6 Договору.

Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, підписати вказаний акт приймання передачі товарів та передати/направити один примірник підписаного акта здачі приймання виконаних товарів/робіт/послуг постачальнику відповідно до п. 4.7 Договору.

Згідно з підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 Договору постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену теплову енергію.

Відповідно до підпункту 8.3.7 пункту 8.3 Договору за несвоєчасну сплату спожитої теплової енергії, передбачену п. 4.6 Договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України № 686-XIV «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкової території».

Згідно з пунктом 11.1 Договору Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками. Сторони відповідно до ст. 180 ГКУ та ч. 3 ст. 631 ЦК України встановлюють, що умови договору застосовуються до відносин між ними з 01.01.2024 року і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині виконання своїх зобов`язань до повного їх виконання сторонами.

Згідно з пунктом 1 додатка 3 «Порядок розрахунків за теплову енергію (для організацій, які фінансуються з бюджету різних рівнів)» до Договору (а.с. 23) споживач щомісяця самостійно отримує рахунок за фактично спожиту теплову енергію за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки споживач повертає постачальнику).

За період із січня до березня 2024 року (включно) позивачем вироблено, відтранспортовано та поставлено, а відповідачем отримано теплову енергію на загальну суму 1 283 936,15 грн (з ПДВ), що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами здачі приймання виконаних товарів/робіт/послуг (а.с. 10-15):

- № 178/1/В про постачання теплової енергії в січні 2024 року на суму 603 825,51 грн (з ПДВ);

- № 178/1/П про постачання теплової енергії в січні 2024 року на суму 30 247,49 грн (з ПДВ);

- № 178/1/Т про постачання теплової енергії в січні 2024 року на суму 108 164,53 грн (з ПДВ);

- № 178/2/В про постачання теплової енергії в лютому 2024 року на суму 384 754,26 грн (з ПДВ);

- № 178/2/П про постачання теплової енергії в лютому 2024 року на суму 19 273,54 грн (з ПДВ);

- № 178/2/Т про постачання теплової енергії в лютому 2024 року на суму 68 921,84 грн (з ПДВ);

- № 178/3/В про постачання теплової енергії в березні 2024 року на суму 55 928,71 грн (з ПДВ);

- № 178/3/П про постачання теплової енергії в березні 2024 року на суму 2 801,64 грн (з ПДВ);

- № 178/3/Т про постачання теплової енергії в березні 2024 року на суму 10 018,63 грн (з ПДВ).

Відповідно до акта звірки взаєморозрахунків від 13.05.2024 (а.с. 9) станом на 01.05.2024 заборгованість Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту перед Дочірнім підприємством «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» становила 1 528 274,48 грн, у тому числі за січень березень 2024 року 1 283 936,15 грн, з них за січень 2024 року 742 237,53 грн, за лютий 2024 року 472 949,64 грн та за березень 2024 року 68 748,98 гривень.

Позивач зазначає, що в жовтні 2024 року звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 у справі № 904/4385/24 (а.с. 36-40), яке набрало законної сили, позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту на користь Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» 1 546 613,77 грн, а саме: 1 528 274,48 грн заборгованості за поставлену теплову енергію, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 18339,29 гривень.

25 грудня 2024 року відповідач здійснив оплату заборгованості за спожиту теплову енергію, що підтверджується платіжною інструкцією № 000243 від 24.12.2024 на суму 1 528 274,48 грн (а.с.31), однак указана оплата здійснена з порушенням строку, передбаченого п. 4.6 Договору.

Ураховуючи вищевикладене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту 341 839,78 грн, у тому числі пеню в сумі 175 823,76 грн, інфляційні втрати в сумі 134 535,18 грн і 3% річних у сумі 31 480,84 грн, які відповідачем не сплачено, що і стало причиною виникнення спору.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому згідно з ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України cторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Оскільки Придніпровською державною академією фізичної культури і спорту здійснено оплату основної заборгованості з порушенням строку, визначеного п. 4.6 Договору, Дочірнє підприємство «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» нарахувало та заявило до стягнення 341 839,78 грн, у тому числі пеню в сумі 175 823,76 грн, інфляційні втрати в сумі 134 535,18 грн і 3% річних у сумі 31480,84 гривень.

З приводу нарахування пені суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати 6 місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, постановах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 22.08.2019 у справі № 914/508/17, від 12.03.2020 у справі № 907/65/18.

Строк оплати згідно з п. 4.6 Договору настав 15.02.2024, 15.03.2024 та 15.04.2024, тому пеня нараховується з 16.02.2024, 16.03.2024 та 16.04.2024 відповідно.

Перевіривши правильність розрахунків пені, суд виявив арифметичні помилки.

Зокрема, за період з 16.02.2024 до 15.08.2024 пеня становить 101 783,88 грн (742 237,53 грн * 2 * 15% : 366 днів * 28 днів : 100%) + (742 237,53 грн * 2 * 14,5% : 366 днів * 42 дні : 100%) + (742 237,53 грн * 2 * 13,5% : 366 днів * 49 днів : 100%) + (742 237,53 грн * 2 * 13% : 366 днів * 63дні : 100%);

- з 16.03.2024 до 15.09.2024 пеня становить 64 042,03 грн (472 949,64 грн * 2 * 14,5% : 366днів * 41 день : 100%) + (472 949,64 грн * 2 * 13,5% : 366 днів * 49 днів : 100%) + (472 949,64грн * 2 * 13% : 366 днів * 94 дні : 100%);

- з 16.04.2024 до 15.10.2024 пеня становить 9 085,76 грн (68 748,98 грн * 2 * 14,5% : 366 днів * 10 днів : 100%) + (68 748,98 грн * 2 * 13,5% : 366 днів * 49 днів : 100%) + (68 748,98 грн * 2 * 13% : 366 днів * 124 дні : 100%).

Ураховуючи вищевикладене, розмір пені підлягає частковому задоволенню в сумі 174911,67гривень.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Щодо нарахування інфляційних втрат суд указує наступне.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" 100 грн = "ЗБ", де "Х" залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Указана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Ураховуючи вищевикладене, позивачем інфляційні втрати розраховані правильно.

Таким чином, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 134 535,18 гривень.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 31 480,84 грн за період з 16.02.2024 до 24.12.2024 року.

Перевіривши правильність розрахунків 3% річних, суд виявив арифметичну помилку за період з 16.04.2024 до 24.12.2024, за який 3% річних становлять 1 425,70 грн (68 748,98 грн * 3% * 253 дні : 366 днів : 100%).

За інші періоди 3% річних нараховані правильно.

Отже, вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 31478 гривень.

З урахуванням установлених обставин, суд вважає позовні вимоги Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» такими, що підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 340 924,85 грн, у тому числі пеня в сумі 174 911,67 грн, інфляційні втрати в сумі 134 535,18 грн та 3% річних у сумі 31 478 гривень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на Придніпровську державну академію фізичної культури і спорту в сумі 4 091,10 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» до Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту про стягнення 341 839,78 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 10, ) на користь Дочірнього підприємства «Західтеплоенерго» комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» (49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Феодосіївська, буд. 7, ) 340 924,85 грн (триста сорок тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 85 копійок), у тому числі пеню в сумі 174 911,67 грн (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 67 копійок), інфляційні втрати в сумі 134 535,18 грн (сто тридцять чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривень 18 копійок), 3% річних у сумі 31 478 грн (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят вісім гривень 00 копійок), судовий збір у сумі 4 091,10 грн (чотири тисячі дев`яносто одна гривня 10 копійок).

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 07.04.2025.

Суддя В.О. Дичко