ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 924/503/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства ''Національна енергетична компанія ''Укренерго''

на рішення Господарського суду Хмельницької області

(суддя - Димбовський В.В.)

від 23.09.2024

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Крейбух О.Г., судді: Тимошенко О.М., Юрчук М.І.)

від 08.01.2025

у справі № 924/503/24

за позовом Приватного акціонерного товариства ''Національна енергетична компанія ''Укренерго''

до Товариства з обмеженою відповідальністю ''Новатор''

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство ''Українська оборонна промисловість''

про стягнення 20 862 530, 85 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Мартьянова Л.В.

відповідача - не з`явилися

третьої особи - Шевченко Б.В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НАЕК "Укренерго") звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор" (далі - ТОВ "Новатор") 20 862 530,85 грн, з яких 20 507 753,88 грн основна заборгованість по договору про врегулювання небалансів електричної енергії, 185 545,57 грн інфляція, 169 231,40 грн 3% річних.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 31.07.2019 в частині оплати вартості небалансів електричної енергії.

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 23.09.2024 у справі №924/503/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 8 233 429,70 грн основної заборгованості по договору про врегулювання небалансів електричної енергії, 185 545,57 грн інфляції, 16 923,14 грн 3% річних, 103 058,48 грн витрат зі сплати судового збору. У частині позовних вимог про стягнення 152 308,26 грн 3% річних відмовлено. Провадження в частині стягнення 12 274 324,18 грн основної заборгованості по договору про врегулювання небалансів електричної енергії закрито.

2.2. Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про закриття провадження в частині стягнення 12 274 324,18 грн основної заборгованості на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку зі сплатою цієї частини боргу після звернення позивача до суду. Позовні вимоги про стягнення 8 233 429,70 грн боргу, 185 545,57 грн інфляційних втрат суд задовольнив.

Одночасно суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних є підставними, але дійшовши висновку про можливість зменшити їх розмір на 90%, вирішив стягнути 16 923,14 грн (10% від заявленого позивачем розміру). У стягненні з відповідача 152 308,26 грн 3% річних відмовив.

2.3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.09.2024 у справі №924/503/24 залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для зменшення 3% річних.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 23.09.2024 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 у справі №924/503/24, Приватне акціонерне товариство ''Національна енергетична компанія ''Укренерго'' подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні 3% річних у розмірі 152 308,26 грн скасувати, та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення в частині стягнення 152 308,26 грн річних.

3.2. Підставами касаційного оскарження Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" визначило пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

3.4. Приватне акціонерне товариство ''Національна енергетична компанія ''Укренерго'' підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 24.07.2018 № 905/1722/17, від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21, від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22, від 20.06.2018 у справі №913/869/14, від 05.06.2018 у справі № 910/14216/17 (щодо застосування статей 625 та 617 Цивільного кодексу України); 21.09.2022 у справі № 911/589/21, від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21 (щодо оцінки сертифікату ТПП як доказу існування форс-мажору).

Також посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме: статей 86, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України.

3.5. ТОВ "Новатор" та АТ "українська оборонна промисловість" у відзивах на касаційну скаргу проти її вимог та доводів заперечують, просять оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, мотивуючи відзиви тим, що судами в повному обсязі надана оцінка спірним правовідносинам та встановлені підстави для зменшення річних.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі, далі ОСП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новатор" (сторона відповідальна за баланс, далі СВБ) укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом подання відповідної заяви про приєднання до такого договору та акцептування ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" вказаної заяви.

Цей договір може бути змінений оператором системи передачі в односторонньому порядку у разі внесення регулятором змін до типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який є додатком 1 до Правил ринку. Договір зі змінами оприлюднюється на сайті оператора системи передачі (пункти 10.1, 10.3).

З урахуванням змін до типового договору вносилися зміни до умов договору, зокрема, з 09.06.2022 діяла редакція договору, затверджена наказом НЕК "Укренерго" № 236 від 09.06.2022 (заява-приєднання від 09.06.2022); з 01.03.2024 діє редакція договору, затверджена наказом НЕК "Укренерго" від 01.03.2024 № 117 (заява-приєднання від 01.03.2024).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії стороною відповідальною за баланс, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості сторони відповідальної за баланс.

Пунктом 1.4 договору визначено, що оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії з стороною відповідальною за баланс у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 307 (далі Правила ринку).

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони відповідальної за баланс та оператора системи передачі, розраховуються адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії.

Згідно з пунктами 5.9 - 5.10 договору оператор системи передачі надає стороні відповідальній за баланс у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням кваліфікованого електронного підпису, далі КЕП) два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано. Сторона відповідальна за баланс протягом двох робочих днів повертає оператору системи передачі один примірник підписаного зі своєї сторони акту купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладенням кваліфікованого електронного підпису).

Згідно із пунктом 2.2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури для оплати за врегулювання небалансів:

- рахунок-фактура № 533 від 08.01.2024 за врегулювання небалансів у розрахунковий період з 01.01.2023 по 31.01.2023 на загальну суму 11 351 071,37 грн.

Сторонами договору підписаний акт-корегування (врегулювання) № ВР/23/01-0296 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.01.2023 № ВН/23/01-0296 згідно з договором від 31.07.2019 № 0296-01024 від 21.04.2023. Акт-коригування січня містить погоджені сторонами договору обсяги купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.01.2023 по 31.01.2023;

- рахунок-фактура № 543 від 18.01.2024 за врегулювання небалансів у розрахунковий період з 01.02.2023 по 28.02.2023 на загальну суму 6 088 400,36 грн.

Сторонами договору підписаний акт-корегування (врегулювання) № ВР/23/02-0296 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 28.02.2023 № ВН/23/02-0296 згідно з договором від 31.07.2019 № 0296-01024 від 10.05.2023. Акт-коригування лютого містить погоджені сторонами договору обсяги купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.02.2023 по 28.02.2023;

- рахунок-фактура № 09 від 01.03.2024 за врегулювання небалансів у розрахунковий період з 01.03.2023 - 31.03.2023 на загальну суму 2 663 218,24 грн.

Сторонами договору підписаний акт-корегування (врегулювання) № ВР/23/03-0296 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.03.2023 № ВН/23/03-0296 згідно з договором від 31.07.2019 № 0296-01024 від 08.06.2023. Акт-коригування березня містить погоджені сторонами договору обсяги купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.03.2023 по 31.03.2023;

- рахунок-фактура № 313 від 29.03.2024 за врегулювання небалансів у розрахунковий період з 01.04.2023 - 30.04.2023 на загальну суму 405 063,91 грн.

Сторонами договору підписаний акт-корегування (врегулювання) № ВР/23/04-0296 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.04.2023 № ВН/23/04-0296 згідно з договором від 31.07.2019 № 0296-01024 від 04.07.2023. Акт-коригування квітня містить погоджені сторонами договору обсяги купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з 01.04.2023 - 30.04.2023.

Листом від 07.02.2024 № 081/332 відповідач повідомив позивача про ускладнення виконання договору у зв`язку з виникненням на підприємстві форс-мажорних обставин згідно з сертифікатом № 6800-24-0263 Хмельницької торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), і просив надати розстрочку у погашенні заборгованості.

Однак листом № 01/12259 від 27.02.2024 позивач відмовив у розстроченні заборгованості за договором.

Враховуючи, що відповідач не сплатив позивачу вартість небалансів електричної енергії за період січень 2023 року - квітень 2023 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 20 507 753,88 грн, 185 545,57 грн інфляційних втрат та 169 231,40 грн 3% річних, нарахованих за період прострочення з 11.01.2024 по 03.05.2024.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 у справі №910/20309/21 зазначив, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

5.3. Предметом касаційного перегляду є судові рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 152 308,26 грн, з огляду на задоволення клопотання про зменшення 3% річних.

5.4. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.5. Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

5.6. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.7. Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Отже, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19).

Вимагати сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Визначене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

В постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на компенсаторний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Інакше кажучи, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.38)).

Колегія суддів відзначає, що у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (на яку посилається скаржник) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звернула увагу на те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, а також процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Подібна за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №910/10010/23.

Колегія суддів відзначає, що словосполучення "суд має право" та "може зменшити за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо можливості зменшення розміру неустойки, штрафу, а також процентів річних, оцінюючи конкретні обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

5.8. Так, суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази та доводи сторін у світлі конкретних обставин справи, що мають юридичне значення, дійшли висновку про можливість зменшення заявлених до стягнення 3%річних на 90% до 16 923,14 грн (10% від заявленого позивачем розміру), у зв`язку з чим у стягненні з відповідача 152 308,26 грн 3% річних суди відмовили.

Задовольняючи клопотання про зменшення 3% річних, судами першої та апеляційної інстанцій було враховано ряд обставин, а саме:

- відповідач сплатив частину основного боргу;

- скаржник не надав належних доказів настання для нього негативних наслідків внаслідок несвоєчасного погашення саме відповідачем заборгованості;

- ТОВ "Новатор" є підприємством оборонно-промислового комплексу, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, відповідно до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83;

- ДП "Новатор", правонаступником якого є ТОВ "Новатор" є суб`єктом літакобудування;

- через агресивні військові дії російської федерації завдано значну матеріальну шкоду ТОВ "Новатор", виникло скрутне фінансове становище товариства;

- відповідач надав Сертифікат № 6800-24-0263 від 06.02.2024 Хмельницької торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): пожежа, вибухи, неможливість здійснювати господарську діяльність внаслідок ракетного удару, який відбувся 08.01.2024 в період з 07 год. 25 хв. по 07 год. 56 хв. по об`єкту ДП "Новатор", який призвів до його пошкодження та часткового знищення.

Колегія суддів, з огляду на нормативно-правове регулювання спірних правовідносин відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, діючи у межах виключних дискреційних повноважень, у даному конкретному випадку за наслідками оцінки наданих сторонами доказів та обставин справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішили питання щодо можливості/неможливості зменшення розміру, заявленої до стягнення суми (до переоцінки чого Верховний Суд вдаватись не може), що є виключним правом суду.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду, оскільки у цій справі правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 Цивільного кодексу України не застосовувалися, а сертифікат торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини, оцінювався судами на загальних підставах оцінки доказів відповідно до клопотання про зменшення до стягнення суми річних.

Отже, з огляду на викладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, що виключає можливість скасування оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.2. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції.

7. Судові витрати

7.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства ''Національна енергетична компанія ''Укренерго'' залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 у справі №924/503/24 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко