СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків Справа № 917/2051/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.,

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Регіон" (вх.№241П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Безрук Т.М., дата складання повного тексту рішення - 16.01.2025, у справі №917/2051/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромеханік", м. Полтава,

до Селянського (фермерського) господарства "Регіон", село Василівка, Полтавський район,

про стягнення 72 310, 64грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромеханік" з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Регіон" про стягнення 72 310, 64грн заборгованості за договором поставки № 52/2022 від 14.02.2022.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 позов задоволено; стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Регіон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромеханік" 72 310, 64грн основного боргу, 3 028, 00грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості в сумі 72 310, 64грн, строк оплати якої настав; відповідач заперечень щодо наявності та розміру суми основного боргу не надав.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги просить покласти на позивача. Також апелянт просить розгляд справи здійснювати у судовому засіданні за участю його представника.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судовий розгляд проводився за спрощеною процедурою без виклику представників сторін; відповідач не отримував копії позовної заяви.

Апелянт посилається на те, що строк дії договору сплив 31.12.2022, видаткові накладні містять інший підпис, ніж договір поставки; вони підписані не головою СФГ "Регіон", а іншою особою через доручення №ГД від 01.01.2002, яке СФГ "Регіон" не видавалось. При цьому, до позовної заяви не додано копії вказаного доручення.

Апелянт також посилається на те, що на рахунок позивача було перераховано 10 000, 00грн, які не були враховані останнім.

До апеляційної скарги апелянтом додані додаткові докази: копії платіжної інструкції №17 від 28.11.2024, талону-повідомлення єдиного обліку №10104 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.09.2024 та відповідного рішення, заяви про вчинення кримінального правопорушення на підтвердження доводів щодо рейдерського захоплення СФГ "Регіон" його членами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Враховуючи договірний характер спірних правовідносин, незначну складність справи та незначний обсяг долучених до матеріалів справи доказів, зважаючи, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про необхідність розгляду даного спору з повідомленням учасників справи, судова колегія дійшла висновку про розгляд скарги у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "Регіон" на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 у справі №917/2051/24; постановлено здійснити розгляд апеляційної скарги Селянського (фермерського) господарства "Регіон" на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 у справі №917/2051/24 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що при складанні видаткових накладних сторони здійснили фіксацію поточної заборгованості на момент складання видаткової накладної; в останній накладній №2278 від 12.08.2024 сторони зафіксували розмір заборгованості 72 310, 64грн.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заяв і клопотань від учасників справи після відкриття провадження у справі не надійшло.

Вирішуючи прийняття наданих апелянтом додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як зазначає апелянт, судовий розгляд проводився за спрощеною процедурою без виклику представників сторін; відповідач не отримував копії позовної заяви.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, до позовної заяви додані поштова накладна та опис вкладення у цінний лист на підтвердження надсилання позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача, яка зазначена ним і в апеляційній скарзі: Полтавська обл., с. Василівка, пров. Шкільний, будинок 9.

Слід зазначити, до станом на дату подання позову та розгляду справи місцевим господарським судом відповідачем не було виконано обов`язку, передбаченого статтею 6 Господарського процесуального кодексу України, і не зареєстровано електронний кабінет у системі "Електронний суд".

Відповідно, копія ухвали Господарського процесуального кодексу України від 27.11.2024 про відкриття провадження у справі була надіслана судом на вказану вище адресу; копія поштового конверту повернулась до суду з відміткою підприємства поштового зв`язку 05.12.2024 про причину невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, вважається, що 05.12.2024 відповідачу вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Поважними визнаються такі обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Суд зазначає, що саме по собі не отримання поштової кореспонденції не є непереборною обставиною, такою, що не залежала від волевиявлення відповідача та унеможливила своєчасне подання доказів суду першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає надані апелянтом додаткові докази і здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами.

Разом з тим, суд звертає увагу апелянта, що надане ним платіжне доручення №17 про сплату 10 000, 00грн датоване 28.11.2024, у той час, як позов подано до місцевого господарського суду 25.11.2024, отже, безпідставними є посилання апелянта, що позивачем не враховано вказаний платіж у позовній заяві.

Однак, сторони не позбавлені права і можливості вирішити питання щодо здійснення відповідачем даного платежу за наявності відповідних правових підстав.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агромеханік" (далі - постачальник) та Селянським (фермерським) господарством "Регіон" (далі - покупець) укладено договір поставки № 52/2022 від 14.02.2022 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, на умовах, що ним визначені, постачальник зобов`язується постачати товар (передавати у власність покупця) для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього на умовах договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, предметом поставки є товар запасні частини до сільськогосподарської техніки, витратні матеріали та аксесуари.

У пункті 2.2.3 Договору, сторони погодились, що керівник покупця, видаючи своєму працівникові довіреність на отримання від постачальника партію товару, цим самим уповноважує його на підписання накладної, що стає невід`ємною частиною цього Договору.

Перехід права власності на товар відбувається в момент поставки відповідної партії товару, що оформляється видатковою накладною. Накладна повинна бути підписана повноважними представниками постачальника та покупця, особи яких повинні посвідчуватись паспортами чи документами, які їх замінюють та повноваження яких (у разі необхідності) повинні бути посвідчені відповідною довіреністю (пункт 3.4 Договору).

За пунктом 4.1 Договору, вартість кожної партії товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначається у відповідних накладних. Загальна сума Договору визначається сумарною вартістю всіх поставлених Постачальником і сплачених Покупцем партій товару протягом терміну дії Договору.

Згідно з пунктом 4.2 Договору, покупець повинен здійснити повну оплату партії товару у відповідності з накладними, протягом 30 календарних днів з моменту отримання партії товару, який зазначений в накладній (пункт 4.2.1 Договору); зобов`язання Покупця щодо оплати партії товару вважаються виконаними в повному обсязі та в строк з моменту зарахування на поточний рахунок Постачальника суми вартості товару, вказаної у накладних, у строк, вказаний у пункті 4.2.1 цього Договору (пункт 4.2.3 Договору).

На умовах Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 72 310, 64грн за видатковими накладними: №1164 від 11.07.2024 на суму 4 914, 80грн, №1157 від 11.07.2024 на суму 33 811, 80грн, №2027 від 06.08.2024 на суму 27 954, 25грн, №2040 від 08.08.2024 на суму 1 746, 79грн, №2278 від 12.08.2024 на суму 3 883, 00грн, які підписані представниками постачальника та покупця.

Зі сторони Покупця товар за вказаними накладними одержав представник СФГ "Регіон" Рубан В.І. відповідно до генеральної довіреності відповідача від 01.01.2024.

Позивач направляв відповідачу претензію-вимогу від 28.10.2024 про оплату вартості поставленого товару.

Позивач у позові вказує, що оплату отриманого товару відповідач не здійснив.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що надані позивачем копії є неналежної якості, з яких неможливо встановити обставини справи.

Однак, зазначені доводи є надуманими та безпідставними; об`єктивно копії виготовлені належної якості.

У позовній заяві позивачем зазначено, що оригінали наданих копій документів знаходяться у позивача та відповідача відповідно до вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України; обставини щодо імовірного сумніву стосовно достовірності наданих копії документів не вбачаються.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що він не мав змоги подати суду першої інстанції докази щодо заперечення вимог позовної заяви, однак, такі докази і суду апеляційної інстанції в порядку вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України подані не були.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не проаналізовано зміст поданих позивачем документів спростовуються безпосередньо описовою та мотивувальною частинами оскаржуваного рішення.

Апелянт посилається на те, що відповідно до пункту 7.1 Договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022, тобто, як вказує апелянт, Договір 31.12.2022 припинив дію.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 7.2 Договору передбачено, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення дії даного договору не повідомить другу сторону в письмовій формі про розірвання даного Договору, строк його дії вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік.

Апелянт посилається на те, що видаткові накладні містять інший підпис, ніж договір поставки; вони підписані не головою СФГ "Регіон", а іншою особою через доручення №ГД від 01.01.2002, яке СФГ "Регіон" не видавалось; до позовної заяви не додано копії вказаного доручення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, до позовної заяви додана копія генеральної довіреності від 01.01.2024, якою СФГ "Регіон" засвідчено відтиск штампа (печатки), особисті підписи осіб, яким довірено відпуск і отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Агромеханіка", зокрема Рубан Вадиму Івановичу, зазначені паспортні дані та має місце зразок підпису останнього.

Дана генеральна довіреність дійсна до 31.12.2024; довіреність видана Рубан В.І., підпис скріплено печаткою.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 17.09.2024 Рубан Віталій Іванович є головою СФГ "Регіон".

Видаткові накладні датовані після дати видачі вказаної генеральної довіреності.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що матеріалами справи підтверджені повноваження представника відповідача на отримання товару від позивача.

Поряд з цим, сам апелянт, посилаючись в апеляційній скарзі на рейдерське захоплення СФГ "Регіон" його членами, не спростовує, що він дійсно мав ділові відносини з позивачем і 28.11.2024 перерахував останньому 10 000, 00грн в якості часткової оплати за придбаний товар.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений сторонами у справі Договір є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 664 Цивільного кодексу України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За пунктом 4.2.1 Договору, Покупець повинен здійснити повну оплату партії товару у відповідності з накладними, протягом 30 календарних днів з моменту отримання партії товару, який зазначений в накладній.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується видатковими накладними, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог; строк виконання зобов`язання настав.

Доказів сплати боргу за товар чи обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду першої інстанції не надав.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, прийнятого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Регіон" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 у справі №917/2051/24 без змін.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Регіон" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2025 у справі №917/2051/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна