РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2025Справа №910/1008/25
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Провагроінвест", м. Київ

до Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", м. Київ

про стягнення 35 697, 81 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Провагроінвест" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (відповідач) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 35 697, 81 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

21.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що ним було замовлено консультацію згідно з якою вартість матеріального збитку становить 84 738, 14 грн, яку ним було сплачено. Також відповідач зазначив про те, що з 23.03.2023 позивач був позбавлений права на проведення фінансової діяльності та втратив статус страхової компанії.

25.02.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив згідно з якою він зазначає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу залишок невідшкодованої шкоди в розмірі 35 697, 81 грн (120 435, 95 грн (фактичні витрати) - 2 600, 00 грн (франшиза) - 82 138, 14 грн (відшкодована шкода)) оскільки надана відповідачем консультація має консультативний характер та є попереднім оціночним документом, тоді як реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається виходячи з реальної вартості ремонту, яка необхідна для відновлення транспортного засобу. Окрім того, позивач вказав, що скасування ліцензії ПрАТ СК «Провідна» не позбавляє його права на відшкодування фактичних витрат.

11.03.2025 до суду від відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання заперечень та заперечення відповідно до яких зазначив про те, що після анулювання ліцензії позивач втратив статус страховика, що свідчить про відсутність правових підстав для реалізації права вимоги передбаченого ст. 108 ЗУ «Про страхування» та ч. 1 ст. 993 ЦКУ.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (попереднє найменування позивача) (страховик, позивач) та ТОВ «Фірма Ерідон» (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6776742/9069/21 (договір страхування), предметом якого є страхування транспортним засобів згідно з Додатком №1, в переліку якого є п. 218 - автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 .

05.02.2022 о 13:28 год. в м. Полтава на вул. Маршала Бірюзова, 48/2 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 . Та автомобіля «Mersedes Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду міста Полтави від 21.02.2022 №552/620/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

07.02.2022 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «АТМ Кропивницький» (СТО) №ТК-00000055 від 08.02.2022 вартість ремонту автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 становить 120 435, 95 грн.

На підставі викладеного позивачем було складено страховий акт № від 18.02.2022 згідно з яким розмір страхового відшкодування складає 120 435, 95 грн, яке було сплачено на рахунок СТО, що підтверджується платіжною інструкцією №008505 від 21.02.2022.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР/1630427.

26.07.2022 відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 82 138, 14 грн.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача залишок шкоди в розмірі 35 697, 81 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров 'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постановах Верховного суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 з аналогічних спорів, в яких зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, в разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 28.01.2020 у справі №917/500/18, від 20.03.2018 у справі №911/482/17).

Страхове відшкодування не обов`язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15).

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної в ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Як зазначалось раніше, відповідно до рахунку-фактури ТОВ «АТМ Кропивницький» (СТО) №ТК-00000055 від 08.02.2022 вартість ремонту автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 становить 120 435, 95 грн.

Разом з тим, відповідач заперечуючи проти позову, зокрема, вказує на те, що з метою встановлення розміру страхового відшкодування ним було замовлено консультацію №03-D/11/56 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість ремонту з ПДВ складає 84 738, 14 грн.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 98 ГПК України).

Частиною 3 ст. 98 та ч. 1 ст. 101 ГПК України передбачене право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно зі ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З урахуванням викладеного, надана відповідачем Консультація №03-D/11/56 від 23.07.2022 не може бути прийнята в якості належного та допустимого доказу у розумінні статей 76, 77 ГПК України, оскільки не вважається висновком експерта, який може бути оцінений судом в сукупності з іншими доказами, та за своєю суттю вважається самостійним розрахунком відповідача.

Таким чином рахунок-фактура ТОВ «АТМ Кропивницький» (СТО) №ТК-00000055 від 08.02.2022 та платіжною інструкцією №008505 від 21.02.2022 визнаються судом достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи виплату позивачем страхового відшкодування в розмірі 120 435, 95 грн, з огляду на те, що полісом серії АР/1630423 встановлено франшизу в розмірі 2 600, 00 грн та беручи до уваги те, що відповідачем сплачено 82 138, 14 грн страхового відшкодування на користь позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 35 697, 81 грн підлягають задоволенню.

Щодо зауважень відповідача із приводу анулювання позивачу ліцензії, суд зауважує наступне.

Так, відповідно до інформації, розміщеної на офіційному Інтернет-представництві Національного банку України, останній своїм рішенням від 23.03.2023, яке набрало чинності 24.03.2023, анулював ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), зокрема, Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Провідна».

Невідповідність структури власності небанківської фінансової установи вимогам законодавства України та невиконання рішення Національного банку про усунення виявлених порушень ліцензійних умов є підставами для анулювання ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг відповідно до статті 38-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як йдеться в офіційному Інтернет-представництві Національного банку України згідно з останньою поданою Товариством звітністю за 2022 рік станом на 31.12.2022 обсяг страхових премій компанії становив 891 226 тис. грн, вартість активів - 971 690 тис. грн, страхові резерви - 462 136 тис. грн. Частка ринку компанії за страховими преміями становила 2,7% (зі страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів (за внутрішніми договорами) - 1,4% ринку).

Суд зазначає, що офіційний текст рішення відсутній на веб-сайті Національного банку України та не був наданий відповідачем.

Разом із цим, суд зазначає, що після відкликання ліцензій фінансова установа позбавляється права провадити діяльність за видами відкликаних ліцензій, однак не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг.

Отже, судом відхиляються доводи відповідача відносно того, що він має право не здійснювати виплату страхового відшкодування на користь клієнта (кредитора), в зв`язку з наявністю високого ступеня ризику підозрілої фінансової операції згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 35 697, 81 грн підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення матеріальну шкоду в розмірі 35 697, 81, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь Приватного акціонерного товариства "Провагроінвест" (, адреса: 03049, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 25) матеріальну шкоду в розмірі 35 697, 81 грн (тридцять п`ять тисяч шістсот дев`яності сім гривень 81 коп.) та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.)

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МОРОЗОВ