ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

03 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/4173/24

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників учасників у справі:

Від ОСОБА_1 адвокат Кочуров А.О.

Прокурор Пустовой В.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025

по справі №916/4173/24

за позовом Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави

до відповідачів:

1) Арцизької міської ради,

2) ОСОБА_1 ,

3) Приватного підприємства "ТЕХНІКА"

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном (протирадіаційне укриття №56041) шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу і повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Арцизької міської ради, ОСОБА_1 та Приватного підприємства "ТЕХНІКА", в якій просив:

- усунути перешкоди Арцизькій міській територіальній громаді щодо користування та розпорядження підвальним приміщенням № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою: вул. Будівельників, 3, м. Арциз, яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, шляхом визнання незаконним та скасування рішенням сесії Арцизької міської ради від 11.05.2000 р. № 154-ХХІІІ Про продаж ПП Техніка частини підвального приміщення у будинку АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди Арцизькій міській територіальній громаді щодо користування та розпорядження підвальним приміщенням № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу частини підвального приміщення № 3 від 29.09.2000, загальною площею 278 кв.м., що є частиною протирадіаційного укриття № 56041, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між Арцизькою міською територіальною громадою в особі Арцизької міської ради та ПП ТЕХНІКА;

- усунути перешкоди Арцизькій міській територіальній громаді щодо користування та розпорядження підвальним приміщенням № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою: вул. Будівельників, 3, м. Арциз, яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного між ПП ТЕХНІКА та Русєвим Сергієм Васильовичем від 28.12.2022, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. та зареєстровано в реєстрі за № 2420;

- зобов`язати Русєва Сергія Васильовича усунути перешкоди Арцизькій міській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні підвальним приміщенням № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою: вул. Будівельників, 3, м. Арциз, яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, шляхом повернення Арцизькій міській територіальній громаді.

Фактичними підставами звернення із позовом до суду Прокурором визначено те, що відповідно до паспорту протирадіаційного укриття № 56041 у підвальному приміщенні 5-поверхового будинку за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вул. Будівельників, 3, перебуває споруда цивільного захисту, загальною площею 850 кв.м. У той же час, відповідний житловий будинок передано до комунальної власності Міської ради.

Міською радою 11.05.2000 прийнято рішення № 154-ХХІІІ про відчуження ПП "ТЕХНІКА" частини підвального приміщення у будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вул. Будівельників, 3. На підставі укладеного 29.09.2000 р. між Міською Радою та ПП "ТЕХНІКА" договору, частина підвального приміщення відповідного будинку, загальною площею 278 кв.м., розташованого за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вул. Будівельників, 3, перейшла із комунальної у приватну власність. При цьому, Прокурор наголошує, що відповідна частина підвального приміщення фактично є частиною протирадіаційного укриття № 56041.

В подальшому ПП "ТЕХНІКА" 28.12.2022 р. відчужено Русєву С.В. відповідне підвальне приміщення у будинку, загальною площею 278 кв.м., розташованого за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вул. Будівельників, 3.

Після проведення обстеження відповідної захисної споруди встановлено, що частина протирадіаційного укриття використовується під котельню будинку, а частина в якості підсобного приміщення магазину, що належить Русєву С.В.

Втім, вказане протирадіаційне укриття відноситься до фонду захисних споруд цивільного захисту населення, яке може перебувати виключно у державній або комунальній власності.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 позов керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави до відповідачів: Арцизької міської ради, ОСОБА_1 , Приватного підприємства "ТЕХНІКА" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном (протирадіаційне укриття № 56041) шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу і повернення майна задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди Арцизькій міській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні підвальним приміщенням № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, шляхом повернення Арцизькій міській територіальній громаді; стягнуто з Арцизької міської ради на користь Одеської обласної прокуратури 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору; у задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що спірне приміщення, а саме підвальне приміщення № 10, загальною площею 278 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке є частиною протирадіаційного укриття № 56041, належить до об`єктів загальнодержавного значення з обмеженою оборотоздатністю та, як наслідок, не могло передаватись у приватну власність ОСОБА_1 , у зв`язку з чим перешкоди у розпорядженні та користуванні державою цим майном мають бути усунуті шляхом зобов`язання вказаного відповідача повернути Арцизькій міській територіальній громаді спірне майно.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по справі №916/4173/24.

Зокрема, апелянт послався на те, що суд першої інстанції проігнорував правову позицію Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 918/938/23, де суд в аналогічній за відносинами справі визначив, що позов прокурора спрямований фактично на введення у володіння власника майна, у зв`язку із чим такий позов не може вважатися негаторним.

В апеляційній скарзі даний відповідач посилається на неправильність обраного прокурором способу захисту у вигляді негаторного позову та на безпідставність не застосування судом першої інстанції наслідків спливу строку позовної давності, про яку було заявлено під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції..

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/4173/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по справі №916/4173/24; призначено справу №916/4173/24 до розгляду на 03.04.2025 о 11:00.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 22 від 01.04.2025, у зв`язку з перебування судді зі складу колегії суддів Поліщук Л.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/4173/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 справу №916/4173/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 прийнято справу №916/4173/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Богатиря К.В., судді: Таран С.В., Філінюк І.Г.

02.04.2025 через систему Електронний суд до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області про забезпечення позову (вх.1397/25 від 02.04.2025) у справі №916/4173/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 повернуто заяву Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області про забезпечення позову (вх.1397/25 від 02.04.2025) у справі №916/4173/24.

03.04.2025 у судовому засіданні прийняли участь представник ОСОБА_1 адвокат Кочуров А.О. та прокурор Пустовой В.С.

Дослідивши необхідність зупинення провадження у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

За результатами опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Верховного Суду від 26.02.2025 передано справу №918/938/23 за позовом заступника керівника Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Здолбунівської міської ради Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здолбунівсервіс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу комунального майна в частині та повернення протирадіаційного укриття у комунальну власність на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з тим, що зроблений апеляційним судом висновок у вказаній справі про те, що заявлена прокурором вимога є вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), а тому на неї поширюється загальна позовна давність тривалістю 3 роки повністю відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.06.2024 у цій справі, а також у постанові від 11.09.2024 у справі №906/1052/22.

Поряд з цим, у низці інших постанов, а саме: від 08.11.2023 у справі №918/1141/22, від 12.06.2024 у справі №918/744/23, від 27.11.2024 у справі №922/221/24, від 11.12.2024 у справі №927/1089/23, від 16.01.2025 у справі №922/660/24 та від 29.01.2025 у справі №927/1128/23 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що вимога про повернення у державну чи комунальну власність протирадіаційних укриттів, які в процесі приватизації (корпоратизації) були зареєстровані за особами приватного права за наявності чіткої заборони щодо відчуження таких об`єктів є негаторною вимогою, виходячи з того, що у випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади у подібних правовідносинах слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Касаційний господарський суд також виснував, що приписи про застосування позовної давності на спірні правовідносини не поширюються, адже негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні цим майном.

З огляду на це, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 26.02.2025 у справі №918/938/23 виснував, що наразі у Касаційному господарському суді існує неоднозначний підхід до застосування статей 256, 256, 387, 388, 391 Цивільного кодексу України у спорах, пов`язаних із поверненням протирадіаційних укриттів з приватної у державну чи комунальну власність, що не відповідає вимогам єдності судової практики.

Таким чином, суд касаційної інстанції при розгляді справи №918/938/23 не погоджується із висновком, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №918/938/23 та від 11.09.2024 у справі №906/1052/22 (застосування статей 387, 391 Цивільного кодексу України щодо правової кваліфікації заявленого прокурором позову як віндикаційного) та з метою формування єдиної правозастосовчої практики вважає необхідним відступити від них, підтримавши інші наявні висновки, що викладені у постановах від 08.11.2023 у справі №918/1141/22, від 12.06.2024 у справі №918/744/23, від 27.11.2024 у справі №922/221/24, від 11.12.2024 у справі №927/1089/23, від 16.01.2025 у справі №922/660/24 та від 29.01.2025 у справі №927/1128/23.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов`язковий (зазначений в законі), за наявності якого господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

За умовами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно з частиною першою, пунктом 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985), при цьому очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики виступають причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини").

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що правовідносини у справах №916/4173/24 та №918/938/23 за сферою правового регулювання є подібними, а правовий висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №918/938/23 (зокрема, щодо застосування статей 256, 256, 387, 388, 391 Цивільного кодексу України в контексті визначення правової природи вимоги про повернення у державну/комунальну власність протирадіаційного укриття, яке в процесі приватизації (корпоратизації) було зареєстровано за особами приватного права за наявності чіткої заборони щодо відчуження такого об`єкта, а саме: чи є вона негаторною вимогою, на яку не поширюється позовна давність, або є віндикаційною вимогою, на яку поширюється загальна позовна давність тривалістю 3 роки) може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у справі №916/4173/24, з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по справі №916/4173/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду судового рішення у справі №918/938/23.

Даний висновок суду апеляційної інстанції щодо необхідності зупинення апеляційного провадження до отримання правового висновку судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування статей 256, 256, 387, 388, 391 Цивільного кодексу України в контексті визначення правової природи вимоги про повернення у державну/комунальну власність протирадіаційного укриття, яке в процесі приватизації (корпоратизації) було зареєстровано за особами приватного права за наявності чіткої заборони щодо відчуження такого об`єкта, повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у низці ухвал останнього про зупинення касаційного провадження, зокрема, від 10.03.2025 у справі №922/2484/24 та від 13.03.2025 у справі №927/412/24, в межах яких також вирішуються аналогічні спори щодо повернення у державну власність споруд цивільного захисту (протирадіаційних укриттів).

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по справі №916/4173/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду судового рішення у справі №918/938/23.

Зобов`язати ОСОБА_1 та Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі з долученням копій підтверджуючих документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено підписано 07.04.2025.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: С.В. Таран

І.Г. Філінюк