ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2025 Справа № 914/1594/19

За скаргами:ОСОБА_1 , Львівська обл., с. Боянець
про:визнання неправомірними дій державного виконавця, зобов`язання державного виконавця вчинити дію
у справі:№914/1594/19
за позовом:Червоноградської міської ради Львівської області, найменування якої змінено на Шептицьку міську раду, Львівська обл., м. Шептицький
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Воляник Галини Василівни, с. Боянець, Жовківський р-н, Львівська обл.
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», Львівська обл., м. Червоноград Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, м. Львів
про:зобов`язання привести будівлю у попередній стан
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники учасників справи:
від скаржниці: Воляник В.В. представник;
від стягувача: Гнатишин О.Б. представник;
від третіх осіб:не з`явилися;
від особи, дії якої оскаржуються:Павліха В.С.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СКАРГ.

До Господарського суду Львівської області від ОСОБА_1 (надалі Скаржниця, ОСОБА_1 ) надійшли дві скарги, а саме:

1) вх. №3916/24 від 23.10.2024, у якій вона просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі Шептицький ВДВС) щодо не встановлення факт виконання рішення суду;

- зобов`язати Шептицький ВДВС усунути порушення шляхом встановлення факту виконання рішення на підставі документів наданих 30.09.2024 шляхом проведення контрольних замірів нежитлової будівлі та інших необхідних дій (у разі необхідності із залученням спеціалістів у відповідній галузі) та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження;

- постановити окрему ухвалу в порядку статті 246 ГПК України та встановити факти порушення законодавства у позові Шептицької міської ради (надалі Стягувач, Міська рада), у рішенні суду від 27.11.2019 у справі №914/1594/19, у виконавчому провадженні №61293359 від 18.02.2020;

- вжити заходів забезпечення в порядку статей 136, 137 ГПК України шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або виконувати до нього інші зобов`язання;

- винести додаткове рішення в порядку статті 244 ГПК України для встановлення основної вимоги у позові від 31.07.2019, щодо якої сторони подавали докази, пояснення у справі №914/1594/19.

2) вх. №4113/24 від 07.11.2024, у якій вона просить:

- поновити строк на подання скарги на зловживання державного виконавця за невстановлення факту виконання рішення суду;

- визнати зловживанням дії державного виконавця із застосуванням статті 246 ГПК України.

Ухвалами від 25.10.2024 та від 11.11.2024 суд відклав вирішення питання про прийняття до розгляду перелічених вище скарг до повернення матеріалів справи №914/1594/19 до Господарського суду Львівської області.

02.01.2025 суд апеляційної інстанції повернув матеріали справи №914/1594/19 до Господарського суду Львівської області. Однак, можливість вирішити питання про прийняття до розгляду скарг ОСОБА_1 з`явилась лише з 13.01.2024, оскільки суддя Крупник Р.В. перебував у відпустці до 10.01.2025 включно.

Ухвалою від 13.01.2025 суд прийняв скарги вх. №3916/24 від 23.10.2024 та вх. №4113/24 від 07.11.2024 до розгляду та об`єднав їх в одне провадження, призначив їх розгляд на 23.01.2025.

Ухвалою від 23.01.2025 відкладено судове засідання на 13.02.2025.

Ухвалою від 13.02.2025 судове засідання у справі відкладено на 28.02.2025 через заявлення представником ОСОБА_1 в усній формі відводу судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 21.02.2025 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 вх. №4519/25 від 19.02.2025 про відвід судді Крупника Р.В., передано матеріали справи №914/1594/19 на автоматизований розподіл, для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід судді Крупника Р.В., у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.02.2025 (суддя Щигельська О.І.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Крупника Р.В. у справі № 914/1594/19.

Ухвалою від 28.02.2025 відкладено судове засідання на 10.03.2025.

Ухвалою від 10.03.2025 суд відклав судове засідання на 27.03.2025.

Ухвалою від 27.03.2025 судове засідання у справі відкладено на 31.03.2025.

У судове засідання 31.03.2025 представник скаржниці з`явився, просив задовольнити подані скарги.

Представники стягувача та Шептицького ВДВС з`явилися у судове засідання 31.03.2025, просили відмовити у задоволенні скарг ОСОБА_1 .

Треті особи не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання 31.03.2025.

В засіданні 31.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі, оголошення котрого призначив на 31.03.2025 на 16:05 год. На час проголошення короткої ухвали у справі №914/1594/19 представник скаржниці у судове засідання не з`явився.

КЛОПОТАННЯ СТОРІН.

У судовому засіданні представником скаржниці заявлено усне клопотання про залучення до участі у справі архітектора Міської ради та відкласти розгляд скарг.

Представники стягувача та Шептицького ВДВС заперечили проти задоволення відповідного клопотання.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 через його необґрунтованість та неможливість заявлення відповідного клопотання на стадії контролю за виконанням судового рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Аргументи скаржниці.

У скарзі вх. №3916/24 від 23.10.2024 ОСОБА_1 посилається на те, що добровільно виконала рішення суду. 30.09.2024 вона зверталася до Шептицького ВДВС із клопотанням про встановлення факту виконання рішення та закінчення виконавчого провадження, у відповідь на який їй лише повідомили, що виконавцем вживаються заходи з примусового виконання рішення. Державний виконавець не перевірив виконання рішення скаржницею. Зважаючи на це, вона переконана у незаконності бездіяльності державного виконавця та порушенні її прав.

Скаржниця також зазначає, що у позовній заяві, рішенні від 27.11.2019, у виконавчому провадженні №61293359 відповідальними особами було допущено грубі помилки та зловживання.

У скарзі вх. №4113/24 від 07.11.2024 ОСОБА_1 посилається на те, що з листа Шептицького ВДВС №61293359/56132 від 26.07.2024 їй стало відомо про порушення її прав, яке полягає у ігноруванні її клопотання від 12.07.2024. Вона також стверджує, що 16.07.2024 державний виконавець пошкодив належне їй майно, привів його до стану непридатності, вчинивши тим самим злочин.

Аргументи

ОСОБА_2 ВДВС заперечив проти задоволення скарг ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ним неодноразово проводилася перевірка факту виконання рішення суду та встановлювався факт бездіяльності скаржниці. Боржниця неодноразово подавала до суду скарги на державного виконавця, посилаючись на добровільне виконання рішення. Однак, суд відмовляв у задоволенні таких скарг, з огляду на їх безпідставність.

16.07.2024 було розпочате примусове виконання рішення, а 24.07.2024 виконавчі дії були завершені за результатами проведення демонтажу частини приміщення скаржниці. 19.02.2025 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Аргументи стягувача.

Міська рада заперечила проти задоволення скарг, вказуючи, що скаржниця не виконувала рішення суду в добровільному порядку, що виключало можливість закінчення виконавцем виконавчого провадження. Відтак, Шептицьким ВДВС не допущено протиправної бездіяльності. У липні 2024 року проведені виконавчі дії, за результатами чого виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.02.2025.

Аргументи інших учасників справи.

Інші учасники справи не подавали до суду заперечень, письмових пояснень, аргументів чи міркувань з приводу скарг ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.11.2019 у справі №914/1594/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2020, позов Червоноградської міської ради Львівської області задоволено повністю.

Зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 привести нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан, відповідно до технічного паспорта КП ЛОР «ЧМБТІ» від 17.10.2011 та свідоцтва про право власності від 03.10.2012 серії НОМЕР_1 на нежитлову будівлю загальною площею 59,7 м2 (в тому числі будівля кафе площею 9,1 м2, відпочинковий майданчик площею 50,6 м2) шляхом знесення другого поверху та додаткових приміщень першого поверху.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Червоноградської міської ради Львівської області 1`921,00 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення 26.12.2019 Господарським судом Львівської області видані відповідно накази, які перебувають на примусовому виконанні у Шептицькому ВДВС у межах виконавчого провадження №61293359.

Ухвалою від 15.01.2021 суд роз`яснив Червоноградській міській раді, що рішення від 27.11.2019 у справі №914/1594/19 слід розуміти так, що приведення спірної нежитлової будівлі у попередній стан означає приведення її до того стану, який передбачено технічним паспортом КП ЛОР «ЧМБТІ» від 17.10.2011 та свідоцтвом про право власності від 03.10.2012 серії НОМЕР_1 на нежитлову будівлю загальною площею 59,7 м2.

18.02.2020 державним виконавцем Червоноградського ВДВС, найменування якого змінено на Шептицький ВДВС, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61293359 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1594/19 від 26.12.2019, надано боржнику десятиденний строк для добровільного виконання виконавчого документу (Т.12; а.с. 10).

У матеріалах справи №914/1594/19 наявні матеріали виконавчого провадження №61293359 (Т. 12, 13, 14).

У ході виконання рішення у цій справі державним виконавцем:

- 04.03.2020 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу, оскільки згідно із актом державного виконавця №61293359 від 04.03.2020 вимог виконавчого документу боржницею не виконано (Т.12; а.с. 15, 19);

- 23.03.2020 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання виконавчого документа, факт якого підтверджено актом державного виконавця №61293359 від 20.03.2020 (Т.12; а.с. 34, 36).

Вказаними вище постановами державний виконавець зобов`язував ОСОБА_1 виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередив її про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Разом з цим, судом встановлено, що скаржницею не вчинено жодних дій спрямованих на добровільне виконання рішення суду.

Факт неприведення боржницею нежитлової будівлі за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Шухевича, 12Б у попередній стан, відповідно до технічного паспорта КП ЛОР «ЧМБТІ» від 17.10.2011 та свідоцтва про право власності від 03.10.2012 серії НОМЕР_1 підтверджується:

- Актами державного виконавця від 04.03.2020, від 20.03.2020, від 24.02.2021, від 11.03.2024, від 15.03.2024, від 22.03.2024, від 11.04.2024 (Т.12; а.с. 15, 34, 155; Т.2; а.с. 106, 120, 130, 175);

- судовими рішеннями у справі №914/1594/19, а саме (1) ухвалою від 15.04.2022, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.07.2022; (2) ухвалою від 30.05.2024, яка в апеляційному порядку не оскаржувалася та, відповідно, не переглядалася; (3) ухвалою від 01.07.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024; (4) ухвалою від 27.03.2025.

Відповідна обставина також прослідковується зі змісту листів органу ДВС, які наявні у матеріалах виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що боржницею тривалий час (більше чотирьох років) не вчинялися дії щодо добровільного виконання рішення, державним виконавцем було прийнято рішення про вжиття заходів примусового виконання рішення.

Для цього ним 09.03.2023 сформовано вимогу про здійснення стягувачем авансування витрат виконавчого провадження у розмірі 805`769,00 грн. (Т.13; а.с. 59-60), яка була задоволена Міською радою шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок Шептицького ВДВС згідно із платіжною інструкцією №38 від 26.12.2023 (Т.13; а.с. 75-76).

Вказану суму Шептицький ВДВС перерахував на рахунок Західного МУМЮ з метою організації останнім проведення закупівлі за предметом: демонтаж частини приміщення за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Шухевича 12Б, що підтверджується платіжною інструкцією №2 від 23.02.2024 (Т.14; а.с. 223).

У червні 2024 року Західним МУМЮ оголошено тендер UA-2024-05-24-008628-a за предметом закупівлі: «Демонтаж частини приміщення за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Шухевича 12Б (для відділу державної виконавчої служби у Львівській області ЗМУМЮ)», що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту «Prozorro» за покликанням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-05-24-008628-a.

За результатами проведення закупівлі, між Західним МУМЮ (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Львів» (виконавець) Договору №638/ЛВ від 19.06.2024 (Т.14; а.с. 14-30), який передбачає приведення нежитлової будівлі за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Шухевича, 12Б, у попередній стан, відповідно до технічного паспорта КП ЛОР «ЧМБТІ» від 17.10.2011 та свідоцтва про право власності від 03.10.2012 серії САС №836504 на нежитлову будівлю загальною площею 59,7 м2 (в тому числі будівля кафе площею 9,1 м2, відпочинковий майданчик площею 50,6 м2) шляхом знесення другого поверху та додаткових приміщень першого поверху.

09.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про залучення ТОВ «Будівельна компанія «Львів» для участі у примусовому виконанні наказу №914/1594/19 від 26.12.2019 (Т.14; а.с. 31).

Для організації проведення виконавчих дій виконавцем також винесено постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ, КП «Червоноградтеплокомуненерго», КП «Червонограджитлокомунсервіс», КП «Червоноградканал» та ПрАТ «Львіобленерго» (Т.14; а.с. 32-36).

Скаржниця подавала до Шептицького ДВС клопотання від 12.07.2024, у якому просила прибути 16.07.2024 за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Шухевича, 12Б, та встановити факт виконання рішення суду (Т.14; 40-42).

У відповідь, державний виконавець повідомив, що 16.07.2024 ним було розпочате примусове виконання рішення суду (Т.8; а.с. 63).

У періоди з 16.07.2024 по 19.07.2024, а також з 22.07.2024 по 23.07.2024 державним виконавцем вчинялися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №914/1594/19. Вказане підтверджується копіями актів державного виконавця та постанов про опис та арешт майна (Т.14; а.с. 55-63, 71-75, 84-92, 131-138).

Відповідно до Акта від 24.07.2024 проведення виконавчих дій завершено, оскільки ТОВ «Будівельна компанія «Львів» здійснено демонтаж частини приміщення за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Шухевича, 12Б, шляхом знесення другого поверху та додаткових приміщень першого поверху (Т.14; а.с. 138).

Варто зазначити, що кожного дня вказаних вище періодів представник скаржниці був присутній під час примусового виконання рішення та не висловлював жодних зауважень з приводу вчинюваних виконавчих дій, що підтверджується його власноручними підписами на актах державного виконавця та постановах про опис та арешт майна. До того ж, за результатами проведення виконавчих дій, він приймав на відповідальне зберігання передане йому державним виконавцем майно.

22.07.2024 скаржницею подано до органу ДВС: (1) інформаційний запит з метою з`ясування того, чи встановив державний виконавець факт виконання рішення суду; (2) клопотання про проведення замірів по периметру будівлі, (3) клопотання про надання постанови про завершення виконавчих дій, розпочатих 16.07.2024 (Т.14; а.с. 97-98, 106-107, 109-110).

У відповідь, орган ДВС повідомляв, що ним вчиняються дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, оскільки боржницею не проведено виконання у добровільному порядку (Т.14; а.с. 99, 108, 111).

Надалі, Воляник Г.В. неодноразово зверталася із запитами про закінчення виконавчого провадження, а саме: 05.08.2024, 16.08.2024, 22.08.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 30.09.2024 (Т.14; а.с. 162-163, 165-166, 168-169, 171, 173-174, 176-177, 179, 182-193), у відповідь на які Шептицький ВДВС повідомляв, що виконавче провадження не закінчено та вживаються дії щодо примусового виконання рішення (Т.14; а.с. 164, 167, 170, 172, 175, 178, 194).

24.12.2024 стягувач звернувся до державного виконавця із заявою, у якій просив повернути виконавчий документ на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.14; а.с. 224). Окрім цього, листом від 13.02.2024 Міська рада просила повернути невикористаний авансовий внесок (Т.1; а.с. 242).

19.02.2025 Шептицьким ВДВС винесено постанову, якою повернуто виконавчий документ стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. При цьому виконавцем вказано, що розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу становить 574`635,81 грн.

Згідно із платіжною інструкцією №3 від 20.02.2025 Шептицький ВДВС перерахував Міській раді частину невикористаного авансового внеску у розмірі 574`635,81 грн.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2019 Господарським судом Львівської області на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2019 у справі №914/1594/19 виданий відповідний наказ, який перебуває на примусовому виконанні у Шептицькому ВДВС у межах виконавчого провадження №61293359.

Як стверджує скаржниця, вона виконала рішення суду у добровільному порядку, а тому виконавче провадження повинне бути закінченим саме з цієї підстави.

Надаючи оцінку відповідним доводам, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки боржниця посилається на факт виконання рішення суду, то саме вона повинна надати докази, які б підтверджували вказану обставину. Разом з цим, відповідних доказів нею подано не було.

Суд звертає увагу на те, що неодноразово відмовляв у задоволенні скарг ОСОБА_1 , які стосувались стверджуваного нею добровільного виконання рішення суду, встановлюючи факт невиконання такого рішення, що підтверджується змістом ухвал від 15.04.2022, 30.05.2024, від 01.07.2024 та від 27.03.2024.

Станом на момент розгляду скарг вх. №3916/24 від 23.10.2024 та вх. №4113/24 від 07.11.2024, ОСОБА_1 не подано до суду належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про виконання нею рішення суду в добровільному порядку.

За викладених вище обставин, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправності у діях державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження із підстави виконання рішення суду самостійно боржницею.

Судом встановлено, що внаслідок бездіяльності скаржниці, виконавець розпочав процедуру примусового виконання рішення суду, яке передбачена статтею 63 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частин 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до положень наведеної норми повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до рішення у цій справі на боржницю покладався обов`язок привести нежитлову будівлю за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Шухевича, 12Б у попередній стан шляхом знесення другого поверху та додаткових приміщень першого поверху. Відповідні дії ОСОБА_1 повинна була вчинити особисто, однак, як уже було встановлено вище, нею було допущено бездіяльність. Поважних причин для такої бездіяльності нею наведено та доведено не було. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

У зв`язку із цим, при перевірці виконання рішення державним виконавцем винесено постанову від 04.03.2020 про накладення на боржницю штрафу, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

При повторній перевірці 23.03.2020, з`ясувалось, що боржниця не виконала рішення суду у справі №914/1594/19. Поважних причин такого невиконання нею не було доведено.

Надалі, державним виконавцем неодноразово перевірявся факт виконання рішення боржницею та встановлювалась бездіяльність останньої у цій частині. Вказане підтверджується Актами державного виконавця від 04.03.2020, від 20.03.2020, від 24.02.2021, від 11.03.2024, від 15.03.2024, від 22.03.2024, від 11.04.2024.

Вказане обумовило вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Суд звертає особливу увагу на те, що та обставина, що саме боржниця відповідно до рішення у цій справі зобов`язана вчинити певні дії не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржницею, воно не може бути виконано без її участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII, оскільки хоч і зобов`язує саме боржницю вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржниці та не унеможливлює виконання цього рішення без її участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судом обставини невиконання його у добровільному порядку.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.08.2018 у справі №916/4106/14.

Суд також звертається до висновків, викладених у постанові від 13.02.2018 у справі №923/182/13-г, в якій Верховний Суд визнав непереконливими та необґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо неможливості виконання рішення суду у даній справі без вчинення саме боржником певних дій з посиланням на порядок і спосіб, визначені при задоволенні позовних вимог в повному обсязі в редакції позивача, який самостійно зазначив предмет позову саме таким чином, оскільки неможливість виконання рішення суду без участі боржника зумовлене тим, що таке виконання має бути нерозривно пов`язане з особою боржника, тобто відповідні дії, вчинити які зобов`язано за рішенням суду, можуть бути здійснені лише боржником. В оскаржуваних судових рішеннях відсутні обґрунтування підстав, за яких суди дійшли висновку про те, що виконати рішення у даній справі без участі відповідача (боржника) неможливо, враховуючи також наявність у справі матеріалів виконавчого провадження щодо призначення державним виконавцем виконавчих дій та здійснення підготовчих дій з виконання рішення суду, які суди попередніх інстанцій не дослідили та оцінку яким не надали (пункт 11).

Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку, що державним виконавцем не порушено приписів статті 63 Закону №1404-VIII та правомірно розпочато процедуру примусового виконання рішення.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні скарг Воляник Г.В. вх. №3916/24 від 23.10.2024 та вх. №4113/24 від 07.11.2024 в частині, що стосується обставин добровільного виконання скаржницею рішення суду.

Суд відхиляє твердження скаржниці, викладені у скарзі вх. №4113/24 від 07.11.2024, про те, що під час примусового виконання рішення державний виконавець пошкодив належне їй майно, привів його до стану непридатності, вчинивши тим самим злочин.

Відповідні доводи оцінюються судом критично, з огляду на те, що у періоди з 16.07.2024 по 19.07.2024, а також з 22.07.2024 по 23.07.2024 представник ОСОБА_1 був присутній під час примусового виконання рішення та не висловлював жодних зауважень з приводу вчинюваних виконавчих дій, що підтверджується його власноручними підписами на актах державного виконавця та постановах про опис та арешт майна. До того ж, за результатами проведення виконавчих дій, він приймав на відповідальне зберігання передане йому державним виконавцем майно.

Слід також зазначити, що у цій частині скаржницею не подано будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких суд міг би дійти обґрунтованого висновку про допущення державним виконавцем порушення законодавства та вжити у зв`язку із цих заходи відповідно до статті 246 ГПК України.

Зважаючи на викладене, скарга вх. №4113/24 від 07.11.2024 про винесення окремої ухвали відносно державного виконавця не підлягає задоволенню.

Щодо інших вимог скаржниці, суд зазначає таке.

1) Щодо постановлення окремої ухвали в порядку статті 246 ГПК України та встановлення фактів порушення законодавства у позові Міської ради, у рішенні суду від 27.11.2019 у справі №914/1594/19, у виконавчому провадженні №61293359 від 18.02.2020.

Відповідно до частини 1 статті 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд звертає увагу на те, що скаржницею не лише не зазначено, у чому полягають протиправні дії Міської ради при складені позовної заяви, та не наведено аргументів у цій частині щодо незаконності дій державного виконавця у виконавчому провадженні, але й не надано жодних доказів на підтвердження своїх суб`єктивних тверджень.

Підстав для винесення окремої ухвали судом самостійно встановлено не було.

Щодо винесення окремої ухвали відносно суду, то такої процесуальної можливості ГПК України не передбачає. До того ж, рішення суду у справі №914/1594/19 набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом, а відтак підлягає обов`язковому виконанню боржницею.

Зважаючи на це, суд відмовляє у задоволенні відповідної вимоги ОСОБА_1 .

2) Щодо вжиття заходів забезпечення в порядку статей 136, 137 ГПК України шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або виконувати до нього інші зобов`язання.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд звертає увагу не те, що заходи забезпечення вживаються виключно щодо позову у ході розгляду справи. Вжиття таких заходів за скаргою боржника, поданою на стадії виконання судового рішення є неможливим.

Зважаючи на це, суд відмовляє у задоволенні відповідної вимоги ОСОБА_1 .

3) Щодо винесення додаткового рішення в порядку статті 244 ГПК України для встановлення основної вимоги у позові від 31.07.2019, щодо якої сторони подавали докази, пояснення у справі №914/1594/19.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на це, питання, відносно якого скаржниця просить ухвалити додаткове рішення, не віднесено до переліку тих, що передбачені частиною 1 статті 244 ГПК України. Відтак, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Суд принагідно зауважує, що при ухваленні рішення у справі №914/1594/19 ним було розглянуто усі позовні вимоги Міської ради, прямо зазначено про те, які дії необхідно вчинити ОСОБА_1 відносно спірного майна задля виконання рішення, та вирішено питання розподілу судових витрат.

Зважаючи на це, суд відмовляє у задоволенні відповідної вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарг ОСОБА_1 вх. №3916/24 від 23.10.2024 та вх. №4113/24 від 07.11.2024 у справі №914/1594/19 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повну ухвалу складено та підписано 03.04.2025.

Суддя Крупник Р.В.