ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

21.03.2025 м. Ужгород Справа № 907/1040/24
Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Д.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" за вх.№ 02.3.1-02/2333/25 від 11.03.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль", м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакобо", с. Сюрте Ужгородського району Закарпатської області
про стягнення 68 206,34 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакобо" штрафних санкцій за договором № ТЕК-119 від 30.09.2021 в сумі 68 206,34 грн, з яких: 32 611,60 грн пені, 10 327,03 грн 3% річних та 25 267,71 грн інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору в частині своєчасної та повної оплати орендної плати.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1040/24 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д.Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2024 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом семи днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.02.2025 суд ухвалив позов задовольнити частково, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакобо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" 12 856,73 грн (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 73 коп.) пені, 10 327,03 грн (десять тисяч триста двадцять сім гривень 03 коп.) 3 % річних, 25 267,71 грн (двадцять п`ять тисяч двісті шістдесят сім гривень 71 коп.) інфляційних втрат та 1 720,87 грн (одна тисяча сімсот двадцять гривень 87 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору, а в решті вимог позову постановлено відмовити. Як вбачається зі змісту рішення суду, питання про розподіл судових витрат вирішено в частині судового збору та роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

11.03.2025 за вх.№ 02.3.1-02/2333/25 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.03.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" за вх.№ 02.3.1-02/2333/25 від 11.03.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1040/24 до розгляду, постановлено здійснювати розгляд заяви без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу строк до 20.03.2025 для подання до суду заперечень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі

Судом встановлено, що ухвала від 12.03.2025 про прийняття заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі була направлена відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та така отримана 12.03.2025.

Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Так, до матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правової допомоги № 01-ТЕК від 09.10.2023 та ордер на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" адвокатом Король Сергієм Олексійовичем серії АВ № 1168850 від 27.11.2024.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальність "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" (далі - клієнт) та адвокатом Король С.О. (далі - виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 01-ТЕК від 09.10.2023 (далі - договір), згідно з яким клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги професійної правничої допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта та його працівників у відносинах з державними, правоохоронними, контролюючими органами, в тому числі з органами прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України, органами Державної фіскальної служби, податкової міліції та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного ведення клієнтом господарської діяльності та/або захисту прав і законних інтересів клієнта та його працівників.

Відповідно до пункту 4.1 договору встановлено, що договір є рамковим, що означає визначення у ньому базових умов співробітництва сторін. Надання послуг відбувається на підставі окремо укладеного замовлення, в якому сторони визначають конкретні умови послуги. В межах договору може бути укладено необмежену кількість замовлень.

Згідно з укладеним між позивачем та адвокатом Король С.О. замовленням №1-2024 від 27.11.2024 визначено вартість послуг та порядок оплати професійної правничої допомоги (гонорару) адвоката/виконавця за надання правової (правничої) допомоги та представництва у господарському спорі (справі) в Господарському суді Закарпатської області щодо стягнення грошових коштів із боржника (відповідача) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакобо".

Пунктом 4 замовлення №1-2024 від 27.11.2024 визначено вартість (ціну) послуг/допомоги (для обчислення гонорару) в наступних розмірах:

- підготовка та подання позову та його матеріалів до господарського суду 4 000,00 грн

- заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (за потребою) 100,00 грн

- участь в 1 судовому засіданні (за потребою) 500,00 грн

- відповідь на відзив (за потребою) 1 000,00 грн

- інші процесуальні документи (за потребою) 500,00 грн

- інші документи по суті справи (за потребою) 500,00 грн

В пункті 7 замовлення №1-2024 від 27.11.2024 встановлено, що в якості оплати/розрахунків по договору, на підставі цього замовлення, протягом 3 (трьох) банківських дів клієнт здійснює передоплату (аванс) в сумі 4 000,00 грн. при зміні обсягу та вартості правової допомоги, клієнт здійснює остаточну оплату (розрахунки) протягом 3 (трьох) банківських днів згідно актів наданих послуг.

Відповідно до пункту 4.6 договору для фіксування факту завершення надання послуг або їх певного етапу виконавець складає акт приймання-передачі у двох екземплярах та протягом 5 (п`яти) робочих днів направляє його клієнту.

Протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання клієнт зобов`язаний підписати, скріпити печаткою (у разі наявності) та відправити виконавцю один екземпляр АПП, або у разі наявності вмотивованих претензій щодо якості наданих послуг свої зауваження викладені у письмовому вигляді (пункт 4.7 договору).

Актом наданих послуг № 1 від 05.03.2025 до договору про надання правової допомоги № 01-ТЕК від 09.10.2023 сторони погодили обсяг наданих/отриманих послуг вартістю 4000,00 грн.

Як вбачається з наданої суду платіжної інструкції № 14484 від 28.11.2024 на суму 4 000,00 грн клієнт розрахувався з виконавцем за договором про надання правової допомоги №01-ТЕК від 09.10.2023 в повному обсязі, відповідно до акта.

Крім того, згідно з вище зазначеним актом, клієнт не вважає недоліком наданої правової допомоги адвоката не підтримана судом правова позиція позивача щодо необхідності застосування пункту 7 розділу ІХ Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

За твердженням клієнта, правова позиція щодо включення до обґрунтування позову вищевказаної норми права погоджена сторонами, та обставина щодо неприйняття її судом, на його думку, не впливає на ціноутворення послуг з надання правничої допомоги.

Так, з огляду на долучення до матеріалів справи договору про надання правової допомоги № 01-ТЕК від 09.10.2023, ордеру на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" адвокатом Король Сергієм Олексійовичем серії АВ № 1168850 від 27.11.2024, замовлення №1-2024 від 27.11.2024, платіжної інструкції № 14484 від 28.11.2024 та акта наданих послуг (до договору № 01-ТЕК від 09.10.2023) № 1 від 05.03.2025, судом встановлено, що позивачем при поданні заяви про розподіл судових витрат дотримані вимоги, визначені частиною 8 статті 129 ГПК України.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Водночас, за приписами частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Отже, критерії, визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункт 29). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У даній справі відповідачем не подано у встановлений судом строк (до 20.03.2025) заперечення або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами за наслідком розгляду справи.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Як вбачається з замовлення № 1-2024 від 27.11.2024 договірна вартість підготовки, подання позовної заяви та його матеріалів до господарського суду складає 4 000,00 грн, що є передоплатою (авансом) за надання адвокатських послуг. Та як підтверджено актом наданих послуг, адвокатом надано клієнту правову допомогу саме в розмірі вказаної суми, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що сума гонорару в цій справі не могла бути меншою ніж 4 000,00 грн.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також доведеності понесених витрат.

Суд, оцінивши докази в підтвердження надання адвокатом Король Сергієм Олексійовичем професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль", враховуючи, що дії адвоката у справі № 907/1040/24 були обмежені підготовкою та поданням позову, в ході розгляду справи судом у представника позивача була відсутня необхідність в поданні заяв чи клопотань процесуального характеру, участі в судових засіданнях, суд доходить висновку про співмірність заявленої суми судових витрат за підготовку та подання позовної заяви обсягу реально наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній справі в розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" за вх.№ 02.3.1-02/2333/25 від 11.03.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакобо" (89432, Закарпатська область, Ужгородський район, село Сюрте, вулиця Ракоці, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторська компанія "Вертикаль" (04052, м. Київ, вулиця Глибочицька, будинок 17, приміщення № 711-713 (в літ. "1 А"), ) 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) на відшкодування судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи № 907/1040/24.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду згідно зі статтею 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне додаткове рішення складено та підписано 04.04.2025.

Суддя Д.Є. Мірошниченко