ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2025 р. Cправа №902/1177/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участю:

представника позивача: Карлащук О.А. (ордер серії АВ №1163641 від 05/11/2024),

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс", смт Вапнярка Тульчинського району Вінницької області

до Фермерського господарства "Топ агро", с.Моївка Могилів-Подільського району Вінницької області

про стягнення 51251,29 грн заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулось Приватне підприємство "Поділля-Агрохімсервіс" з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Топ агро" 138851,29 грн заборгованості, що нарахована в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно з умовами укладеного між сторонами Договору поставки на умовах розстрочення платежів №209-2024 від 17.05.2024 в частині оплати за поставлений товар, а саме: 87600,00 грн - основної заборгованості, 43800,00 грн - штрафу, 3802,38 грн - пені та 3648,91 грн - 25 % річних.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі №902/1177/24, призначено судове засідання на 24.12.2024.

Ухвалою суду від 24.12.2024 була прийнята до розгляду заява позивача про зменшення позовних вимог №1112 від 11.12.2024 з ціною позову про стягнення 7600,00 грн - основної заборгованості, 43800,00 грн - штрафу, 3802,38 грн - пені та 3648,91 грн - 25% річних. З огляду на першу неявку представників сторін в судове засідання з поважних причин, ухвалою суду від 24.12.2024 відкладено судове засідання до 30.01.2025.

З метою надання відповідачу додаткового часу для забезпечення реалізації належних йому процесуальних прав та виконання обов`язків, 30.01.2025 судом постановлена ухвала про перерву в судовому засіданні до 20.02.2025.

Однак 20.02.2025 розгляд справи №902/1177/24 не відбувся в зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення Господарського суду Вінницької області, а тому ухвалою суду від 25.02.2025 судове засідання в справі №902/1177/24 призначено на 20.03.2025.

На визначену судом дату, 20.03.2025, з`явився представник позивача адвокат Карлащук О.А.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався; хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про направлення ухвали від 25.02.2025 на адресу місцезнаходження останнього, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адреси електронної пошти (а.с.67).

Відповідно до трекінгу поштових повідомлень АТ "Укрпошта" поштове повідомлення (лист з ухвалою суду від 25.02.2025) отримано відповідачем 01.03.2025.

В судовому засіданні, 20.03.2025, представник позивача адвокат Карлащук О.А. підтримала заяву б/н від 12.03.2025 (а.с.70-71) та просила суд поновити процесуальний строк на звернення із заявою про зменшення позовних вимог б/н від 27.01.2025 (а.с.55-56); прийняти останню до розгляду та постановити рішення про стягнення з відповідача 43800,00 грн - штрафу, 3802,38 грн - пені та 3648,91 грн - 25% річних.

В обґрунтування поважності підстав пропуску процесуального строку на звернення із заявою про зменшення розміру позовних вимог заявник зазначила, що Приватним підприємством "Поділля-Агрохімсервіс" повідомлено адвоката Карлащук О.А. про обставини сплати відповідачем 7600 грн заявленої до стягнення основної заборгованості після першого судового засідання в цій справі.

При розгляді заяви б/н від 12.03.2025 суд враховує, що пунктом 2 ч.2 ст.46 ГПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як збільшення чи зменшення розміру позовних вимог необхідно розуміти зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Тобто збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог (такі висновки зазначено у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №925/186/19).

Водночас, згідно з частиною 1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи поважність визначених заявником підстав пропуску процесуального строку, суд дійшов висновку про його поновлення та прийняття до розгляду заяви б/н від 27.01.2025, в зв`язку з чим розгляд справи №902/1177/24 здійснюється в межах вимог, у ній викладених.

В судовому засіданні, 20.03.2025, представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

17.05.2024 між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Покупець) укладено договір поставки на умовах розстрочення платежів №209-2024 (далі - Договір) (а.с.10), за умовами п.1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується передати в строки, визначені Договором, у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, визначених Договором. Найменування Товару, його кількість та асортимент, ціна за одиницю та загальна вартість Товару, порядок та термін оплати, термін та базис поставки Покупцю, а також інші умови, визначені в Договорі та в специфікаціях (додатках) до Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

В пункті 2.1 Договору зазначено, що вартість (ціна) Товару вказана в Специфікаціях (додатках) до Договору. Ціна Договору дорівнює загальній вартості (ціні) Товару, що передається та буде передана за цим Договором.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що оплата за поставлений Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника або, за письмовою згодою Постачальника, шляхом видачі (передачі) векселя (векселів), які Постачальник погодиться прийняти в розрахунок за Товар.

Покупець, здійснюючи оплату за Товар, зобов`язаний вказувати в призначенні платежу вид Товару, що оплачується ("за насіння"), реквізити (номер і дату) цього Договору, а також реквізити (номер і дату) Специфікації до Договору (накладної, якщо Специфікація не була підписана). Якщо Покупець цього не дотримується, то Постачальник має право сам, на власний розсуд, визначити в рахунок якого виду Товару, Специфікації, Договору або іншого зобов`язання зарахувати платіж Покупця, незалежно від вказаного в платіжному документі призначення платежу. Платіжні реквізити Постачальника вказані в кінці тексту Договору. Покупець має право провести дострокову оплату вартості (ціни) Товару. У випадку можливих узгоджених відповідно до договору змін ціни Постачальник видає Покупцю оновлені документи або додатки до них, скориговані тощо.

Розділом 5, 6 Договору передбачена відповідальність Покупця за невиконання договірних зобов`язань, зокрема:

- п.5.2 Договору, передбачає, що Покупець несе відповідальність за затримку в оплаті за отриманий товар, сплачуючи при цьому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожен день прострочення та штраф;

- п.6.2 Договору визначає, що штраф обчислюється у відсотках в розмірі: 10% від невиконання зобов`язання до 10 календарних днів; 30% - до 20 календарних днів, 50% - до 30 та більше днів. Під невиконанням зобов`язання вважається прострочення строків оплати за товар згідно умов Договору та специфікації/й. Специфікації є невід`ємною складовою даного договору;

- п.5.3 Договору зазначено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання по оплату вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 25% річних з простроченої суми;

- за умовами п.5.5 Договору: сторони, відповідно до ст.259 ЦК України домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором. Крім нього, сторони, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов`язання за даним договором здійснюється без обмеження строку.

На виконання умов Договору, з метою конкретизації його положень, сторонами складені такі специфікації (а.с.11-12):

- специфікація №1 про поставку Товару на суму 112600,00 грн; строк оплати: до 30.05.2024 - 25000,00 грн; до 01.09.2024 - 43800,00 грн; до 01.10.2024 - 43800,00 грн;

- специфікація №2 про поставку Товару на суму 50500,00 грн; строк оплати: до 01.07.2024 - 10100,00 грн; до 01.09.2024 - 20200,00 грн; до 01.10.2024 - 20200,00 грн.

Наявними у справі видатковими накладними №659 від 17.05.2024 та №979 від 21.06.2024 (а.с.13, 15), які підписані сторонами, підтверджується поставка відповідачу товару на суму 112600,00 грн за специфікацією №1 та 50500,00 грн за специфікацією №2 відповідно.

В матеріалах справи містяться рахунки позивача: №475 від 17.05.2024 на суму 112600,00 за товар, поставлений відповідно до специфікації №1; №663 від 21.06.2024 на суму 50500,00 грн за товар, поставлений відповідно до специфікації №2 (а.с.21-22).

Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач за отриманий товар здійснив повний розрахунок, а саме:

- платіжна інструкція №709 від 10.06.2024 на суму 15000,00 грн (а.с.17) з призначенням платежу: "... зг рахунку №475 від 17.05.2024...";

- платіжна інструкція №710 від 12.06.2024 на суму 10000,00 грн (а.с.18) з призначенням платежу: "... зг рахунку №475 від 17.05.2024...";

- платіжна інструкція №713 від 19.07.2024 на суму 10100,00 грн (а.с.19) з призначенням платежу: "... зг рахунку №663 від 21.06.2024...";

- платіжна інструкція №726 від 13.09.2024 на суму 40400,00 грн (а.с.20) з призначенням платежу: "... зг рахунку №663 від 21.06.2024...";

- платіжна інструкція №747 від 05.12.2024 на суму 80000,00 грн (а.с.57) з призначенням платежу: "... зг рахунку №659 від 17.05.2024...";

- платіжна інструкція №748 від 19.12.2024 на суму 7600,00 грн (а.с.69) з призначенням платежу: "... зг рахунку №659 від 17.05.2024..."

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Суд зазначає, що предметом позову в цій справі, після прийняття заяв позивача №1112 від 11.12.2024 та б/н від 27.01.2025, є матеріально-правові вимоги про стягнення з відповідача 43800,00 грн - штрафу, 3802,38 грн - пені та 3648,91 грн - 25 % річних.

Як встановлено судом укладений між сторонами Договір, за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Відповідно до ст.633 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами ч.1 ст.193 ГК України.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем оплачено Товар на загальну суму 163100,00 грн.

Водночас судом встановлено, що сплата вартості отриманого Товару за Договором здійснювалась з порушенням строку, визначеного специфікаціями №1 та №2 до Договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на зміст специфікацій №1 та №2 до Договору, а також положень п.2.2 Договору суд доходить висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за специфікацією №1:

з 31.05.2024 по 09.06.2024 (заборгованість становить 25000 грн);

з 10.06.2024 по 11.06.2024 (заборгованість становить 10000 грн);

з 02.09.2024 по 30.09.2024 (заборгованість становить 43800 грн);

з 01.10.2024 по 04.12.2024 (заборгованість становить 87600 грн);

з 05.12.2024 по 18.12.2024 (заборгованість становить 7600 грн).

- за специфікацією №2:

з 02.07.2024 по 18.07.2024 (заборгованість становить 10100 грн);

з 02.09.2024 по 12.09.2024 (заборгованість становить 40400 грн).

З огляду на викладене, розглядаючи вимоги про стягнення пені, розрахованої в сумі 3802,38 грн за період з 31.05.2024 по 08.11.2024, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що Покупець несе відповідальність за затримку в оплаті за отриманий товар, сплачуючи при цьому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожен день прострочення та штраф.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в частині стягнення 3802,38 грн пені.

Щодо стягнення 3648,91 грн - 25 % річних за період з 31.05.2024 по 08.11.2024, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За правилами ч.1,5 ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Умовами п.5.3 Договору зазначено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання по оплату вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розмірі 25% річних з простроченої суми.

Суд констатує, що передбачені умовами п.5.3 Договору відсотки є за своєю правовою природою процентами за користування чужими грошовими коштами в розумінні ст.536 ЦК України.

Одночасне стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, 3% річних, штрафу, інфляційних втрат є правомірним. Такі висновки щодо застосування норм права, викладено в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 по справі №908/24/18, від 18.12.2018 по справі №908/639/18 та від 03.12.2019 по справі №902/235/19.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 25% процентів за користування чужими грошовими коштами, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в частині стягнення 3648,91 грн процентів.

Судом також розглянуто вимоги позивача про стягнення 43800,00 грн - штрафу.

За правилами ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що штраф обчислюється у відсотках в розмірі: 10% від невиконання зобов`язання до 10 календарних днів; 30% - до 20 календарних днів, 50% - до 30 та більше днів. Під невиконанням зобов`язання вважається прострочення строків оплати за товар згідно умов Договору та специфікації/й.

Як було встановлено судом: за період з 01.10.2024 по 04.12.2024 мало місце прострочення відповідача зі сплати вартості поставленого товару на загальну суму 87600 грн за специфікацією №1; строк прострочення становив 65 календарних днів.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 43800,00 грн штрафу (87600,00 грн х 50%) на підставі п.6.2 Договору є правомірними та обґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та відсотків річних є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки та відсотків річних.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №914/2202/18, від 12.09.2019 у справі №910/10427/18, від 11.09.2019 у справі №905/2149/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16).

Водночас суд враховує висновки щодо застосування ст.694, 551 ЦК України та ст.233 ГК України, викладені в постанові Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №921/395/20, щодо неправомірності зменшення судом розміру процентів за користування чужими грошовими коштами на підставі частини першої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені та штрафу, суд взяв до уваги такі обставини:

- прострочення поставки товару за Договором не було значним;

- відповідачем виконані зобов`язання за Договором в повному обсязі;

- позивачем не доведено обставин понесення збитків у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару;

- сукупний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань (51251,29 грн) становить понад 58% розміру основної заборгованості (87600,00 грн), які були заявлені до стягнення в цій справі.

Судом враховано правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Тому суд вважає, що з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені та штрафу на 50% і таким чином стягненню підлягає пеня в розмірі 1901,19 грн та штраф в розмірі 21900,00 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Ухвалюючи рішення у цій справі суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 43800,00 грн - штрафу, 3802,38 грн - пені та 3648,91 грн - 25 % річних.

Надалі на підставі ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України вирішено зменшити розмір правомірно заявленого пені та штрафу на 50% і таким чином ухвалено рішення про стягнення з відповідача 1901,19 грн пені та 21900,00 грн штрафу.

Згідно правового висновку щодо застосування норм права, що викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №902/339/16, - судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного, за правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в частині правомірно заявлених позовних вимог в сумі 3028,00 грн.

В позовній заяві №0811-01 від 08.11.2024 (а.с.1-3) позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування чого долучені відповідні докази.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абзаци 1 та 2 ч.8 ст.129 ГПК України).

Згідно із ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що 05.11.2024 між позивачем (далі - Замовник) та адвокатом Карлащук О.А. (далі - Виконавець) укладено угоду про надання правничої допомоги №0511-2024, відповідно до пп.2.1 якої Клієнт замовляє і оплачує, а Адвокат надає правову допомогу з підготовки документів: позовної заяви, здійснення розрахунків позовних вимог, надсилання позовної заяви з додатками відповідачу та до господарського суду, та оплата поштових послуг, та з юридичного супроводу розгляду справи в господарському суді (з підготовкою та подачею всіх необхідних процесуальних документів, участі в судових засіданнях) за позовом Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" до Фермерського господарства "Топ агро" з приводу невиконання договірних зобов`язань боржником по договору поставки №209-2024 на умовах розстрочення платежів від 17.05.2024 та специфікації до нього №1-№2.

Згідно з пп.4.1 угоди про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024 правова допомога за даною угодою надається адвокатом після її підписання сторонами. Про виконання доручення за даною угодою адвокат надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг з описом наданих послуг.

Відповідно до пп.5.1 угоди про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024 за правову допомогу, передбачену в пп.2.1 даної угоди клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованій сумі в розмірі 15000,00 грн без ПДВ.

Дана угода набирає чинності з дня підписання і діє до моменту завершення розгляду справи в Господарському суді Вінницької області (п.7.1 угоди про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024).

08.11.2024 між Виконавцем та Замовником складено акт прийому-передачі наданих послуг за угодою про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024 (а.с.30), відповідно до якого Виконавцем було надано послуг з професійної правничої допомоги на суму 15000,00 грн.

В матеріалах справи також наявний детальний опис наданих послуг за угодою про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024 (а.с.31), відповідно до якого Виконавцем надані такі послуги з професійної правничої допомоги:

- зустріч, консультації клієнта, узгодження правової допомоги - 1000,00 грн;

- аналіз первинної бухгалтерської документації по операціях між ПП "Поділля-Агрохімсервіс" та ФГ "Топ агро" по Договору поставки №209-2024 на умовах розстрочення платежів від 17.05.2024 та специфікацій до нього №1-№2 - 2000,00 грн;

- підготовка позовної заяви до ФГ "Топ агро" на користь ПП "Поділля-Агрохімсервіс" заборгованості та штрафних санкцій по Договору поставки №209-2024 на умовах розстрочення платежів від 17.05.2024 та специфікацій до нього №1-№2. Формування документів до позовної заяви. Надсилання примірника позову з додатками відповідачу та подача документів до господарського суду Вінницької області, та оплата поштової доставки - 4000,00 грн;

- підготовка розрахунку позовних вимог до позову - 4500,00 грн;

- представництво інтересів ПП "Поділля-Агрохімсервіс" як позивача в судових засіданнях при розгляді справи за позовом ПП "Поділля-Агрохімсервіс" до ФГ "Топ агро" (участь в судових засіданнях, та підготовка всіх необхідних процесуальних документів в ході підготовки та розгляду справи тощо) - 3500,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №1447 від 08.11.2024 (а.с.27) Замовником сплачено на користь Виконавця 15000,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас у частині 5 наведеної норми Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

З огляду на висновки щодо застосування ст.129 ГПК України, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19: "...процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін."

Суд відзначає, що в детальному описі наданих послуг за угодою про надання правничої допомоги №0511-2024 від 05.11.2024 (а.с.31) поряд з послугою з підготовки позовної заяви виокремлено також послуги з аналізу документів за Договором, а також послуги щодо підготовки розрахунку позовних вимог.

Згідно з п.3, 5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2025 у справі № 922/1341/22 викладено наступні висновки щодо застосувань норм права: "...наявне виокремлення двома адвокатами одночасно таких послуг як "вивчення та аналіз матеріалів справи", "ознайомлення з основними процесуальними документами та рішенням господарського суду" визнано апеляційним судом необґрунтованим, як таке, що вочевидь охоплюється діями адвоката із підготовки відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, клопотання про приєднання доказів відповідно, тому має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу-3 послуг правничої допомоги, оскільки технічно неможливо підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення та клопотання про приєднання доказів без опрацювання самої апеляційної скарги та матеріалів справи.

Касаційний суд погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають положенням статей 123, 126, 129, 244 ГПК України та зроблені з урахуванням всіх необхідних принципів та критеріїв розподілу судових витрат на оплату послуг адвоката, на підставі поданих сторонами доказів та обставин, встановлених судом."

З огляду на наведене, витрати щодо:

- аналізу первинної бухгалтерської документації по операціях між ПП "Поділля-Агрохімсервіс" та ФГ "Топ агро" по Договору поставки №209-2024 на умовах розстрочення платежів від 17.05.2024 та специфікацій до нього №1-№2 на суму 2000,00 грн, та

- підготовки розрахунку позовних вимог до позову на суму 4500,00 грн,

є необгрунтованими та не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, оскільки охоплюються діями адвоката з написання та подання позовної заяви.

Отже розподілу між сторонами підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу позивача в сумі 8500,00 грн.

Згідно з положеннями ч.4, 5 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд констатує, що відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За наведених обставин з відповідача підлягають стягненню витрат на професійну правничу допомогу позивача в сумі 8500,00 грн.

Керуючись ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/1177/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Топ агро" (вул.Героїв України, буд.37, с.Моївка, Чернівецький р-н, Вінницька обл., 24133; ідентифікаційний код: 42756857) на користь Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" (вул.Незалежності, буд.233, смт Вапнярка, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24240; ідентифікаційний код: 36327834) 21900,00 грн - штрафу; 1901,19 грн - пені; 3648,91 грн - 25 % річних; 3028,00 грн - витрат зі сплати судового збору та 8500,00 - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в задоволенні позову у справі №902/1177/24 в частині стягнення 21900,00 грн - штрафу та 1901,19 грн - пені.

5. Повне рішення надіслати сторонам.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

7. Повне рішення складено 31 березня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - Приватному підприємству "Поділля-Агрохімсервіс" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

4, 5 - представнику Приватного підприємства "Поділля-Агрохімсервіс" адвокату Карлащук О.А. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

6, 7, 8 - ФГ "Топ агро" (вул.Героїв України, буд.37, с.Моївка, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл., 24133) - рекомендованим листом та на адреси електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3)