ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3711/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса- не з`явився;

від ОСОБА_1 , м.Одеса, ОСОБА_2 , м.Одеса- не з`явися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розподіл судових витрат(вх.687/25) у справі №916/3711/24

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024, м. Одеса про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів, суддя Д`яченко Т.Г.

у справі № 916/3711/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса

до відповідачів: ОСОБА_1 , м.Одеса, ОСОБА_2 , м.Одеса

про стягнення 81 565 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , м. Одеса та ОСОБА_2 , м. Одеса про стягнення збитків за договором підряду про надання послуг (робіт) від 01.04.2021 року та договором підряду №24/05/2021 від 24.05.2021 року у зальному розмірі 81 565 грн.20 коп., а також просило продовжити строк на подання висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

18.11.2024 року до суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м. Одеса надано клопотання про поновлення строку на подання доказів, відповідно до якого позивач просив суд поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №21-4720/4721 від 30.09.2022 року за результатом виконання будівельно-технічної експертизи; поновити процесуальний строк на подання доказів, а саме, висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи; долучити до матеріалів справи засвідчену копію висновку експерта №24-5745 від 15.11.2024 року за результатом виконання додаткової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 у справі №916/3711/24 (суддя Д`яченко Т.Г.) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса від 18.11.2024 року вх. № ГСОО 41448/24 залишено без задоволення; відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м. Одеса у поновленні процесуального строку для залучення доказів, доданих до клопотання від 18.11.2024 року.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів №916/3711/24 залишено без змін.

17.02.2025 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 , м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому заявники просили суд апеляційної інстанції стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м. Одеса на користь ОСОБА_1 , м.Одеса витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн; стягнути з ОСОБА_2 , м.Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» ,м. Одеса витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Вказане клопотання відповідачів, зокрема, обґрунтоване тим, що вартість правової допомоги, визначеної в договорі про надання правової допомоги, яка погоджена та реально сплачено сплачена клієнтом є цілком обґрунтованою та співмірною з обсягом наданих послуг, витраченим часом, складністю спору та значенням справи для клієнта.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до апеляційного господарського суду було надано такі документи:

- ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_2 серії ВН №1348516 на підставі договору про надання правничої допомоги № 40/24 від 09.10.2024 у Південно-західному апеляційному господарському суду від 09.10.2024 року;

- ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 серії ВН №1348507 на підставі договору про надання правничої допомоги № 33/24 від 05.09.2024 у Південно-західному апеляційному господарському суду;

-акт приймання-здачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 40/24 від 09.10.2024, який укладений між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія» «Ю-РАЙТ» та ОСОБА_2 від 12.02.2025 року;

-акт приймання-здачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 33/24 від 05.09.2024, який укладений між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія» «Ю-РАЙТ» та ОСОБА_1 від 12.02.2025 року;

- договір про надання правової допомоги №33/24 від 05.09.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія» «Ю-РАЙТ», в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 ;

- договір про надання правової допомоги №40/24 від 09.10.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія» «Ю-РАЙТ», в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 ;

-додаткову угоду №3 від 16 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги №40/24 від 09.10.2024;

-додаткову угоду №3 від 16 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 05.09.2024;

-прайс-листи адвокатського об`єднання «Ю-РАЙТ» до додаткових угод №3 від 16 січня 2025 року;

- рахунок -фактуру №5 від 12.02.2025 року на суму 7000 грн; рахунок- фактуру №6 від 12.02.2025 року на суму 7000 грн;

- платіжну інструкцію № 8369-7494-0330-4523 від 14.02.2025 року; платіжну інструкцію № 8369-7492-0046-3668 від 14.02.2025 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 року у справі № 916/3711/24 призначено розгляд клопотання ОСОБА_1 , м.Одеса та ОСОБА_2 , м. Одеса про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат в судовому засіданні на 31.03.2025 року.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку до їх електронних кабінетів ухвали суду апеляційної інстанції від 20.02.2025 року.

19.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд клопотання по справі №916/3711/24 без участі відповідачів та їх представника, яку прийнято та задоволено судом апеляційної інстанції.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для розгляду клопотання, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду клопотання про розподіл судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи №916/3711/24, явка сторін до суду ухвалою не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду клопотання про розподіл судових витрат є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції, враховуючи задоволення заяви представника відповідачів про розгляд клопотання без його участі, колегія суддів вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи та вимоги, викладені у клопотанні ОСОБА_1 , м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса про розподіл судових витрат(вх.687/25) у справі №916/3711/24, судова колегія вважає, що таке клопотання є обґрунтованим, проте потребує часткового задоволення, враховуючи таке.

Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним приписам Конституції України кореспондує ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Разом з тим, згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Виходячи з системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі доказів, які подаються сторонами до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності у порядку, передбаченому положеннями ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог, передбачених ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, ціною позову.

Разом з тим, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат", тому колегія суддів звертає увагу на таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та відповідно до яких суд наділений дискреційними повноваженнями щодо встановлення обставин виникнення судових витрат та визначення їх розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21, у додатковій постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 925/367/20(925/107/21).

До того, ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Так, з матеріалів господарської справи вбачається, що Адвокатське об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича, який діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали договір про надання правничої допомоги № 33/24 від 05.09.2024 року.

Також, Адвокатське об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича який діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали договір про надання правничої допомоги № 40/24 від 09.10.2024 року.

Пунктом 1.1 договорів передбачено, що у порядку та на умовах, визначених цим договором, Об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується прийняти надану правничу допомогу та оплатити надання такої допомоги, фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.

Під правничою допомогою у цих договорів розуміється багатоаспектна, різна за змістом, обсягом та формами діяльність, що може включати, зокрема, але не виключно: консультації та роз`яснения в сфері права, складения позовів, звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва в усіх без винятку державних, суспільних установах та організаціях, органах місцевого самоврядування незалежно від форм власності та підпорядкування. Вибір форми надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тобто клієнта (п.1.2).

Згідно пункту 3.1 договорів Об?єднання для виконання умов договору має право: представляти і захищати права, свободи та інтереси клієнта у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських Об?єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об?єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); на власний розсуд залучати працівників Об?єднання, а також необхідних спеціалістів, укладати з ними необхідні договори, в тому числі, але не виключно, договори про надання правничої допомоги з іншими адвокатами, адвокатськими бюро та адвокатськими об?єднаннями; розголошувати за необхідності сам факт звернення клієнта за правовою допомогою.

Гонорар - винагорода, що надається Об?єднанню за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правничої допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором; необхідність сплати, розмір та порядок сплати гонорару може визначатися Сторонами в додатковій угоді до договору; фактичні витрати при наданні правничої допомоги компенсуються клієнтом( п.5.1,5.2,5.3 договорів).

Додаткові угоди, звіти про надані послуг, а також акти надання послуг є невід?ємною частиною цих договорів (п.6.4).

З додаткових угод до договорів про надання правової допомоги, укладених між Адвокатським об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича який діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 , з іншої сторони, а також між Адвокатським об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича який діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 вбачається, що ???сторони визначили форму надання правничої допомоги, яка буде виражатися у надані консультацій, складанні юридичних документів та представництві інтересів клієнта перед юридичними особами та в суді апеляційної інстанції по справі № 916/3311/24; за надання Об?єднанням правничої допомоги, визначеної в п. 1 Угоди, клієнт зобов?язується сплачувати гонорар. При розрахунку гонорару, враховується складність наданих послуг та час, витрачений Об?єднанням, її партнерами та співробітниками. Розрахунок робиться за тарифами, вказаними в прайс-листі Об?єднання, який є невід?ємною частиною договору та угоди; за надання правничої допомоги складається акт приймання-здачі послуг, в якому зазначається остаточний перелік наданих послуг та їх вартість. Акт підписується представниками кожної зі сторін.

Пунктом 6 додаткових угод визначено, що клієнт зобов?язаний сплатити визначений гонорар в акті приймання-здачі послуг до цієї угоди протягом 2 (двох) місяців з моменту набрання рішенням по справі законної сили. В акті про приймання-здачі послуг сторони можуть визначити інший порядок оплати, та/чи вид та вартість правничої допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акту.

???Прямі витрати, в тому числі витрати на відрядження, отримання оплатної інформації від компетентних органів, оформленні необхідної документації, використанні технічних засобів, отриманні експертних висновків та інші витрати, здійсненні Об?єднанням в інтересах клієнта та необхідні для виконання умов договору, підлягають відшкодуванню клієнтом, на підставі попередньо узгоджених із клієнтом розрахунків; об?єднання надає правничу допомогу клієнту, передбачену умовами договору та даної угоди, в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9:00 годин до 18:00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. У разі надання співробітниками Об?єднання правової допомоги, на вимогу клієнта, в неробочий час, Об?єднання має право на оплату такої правничої допомоги на підставі окремого рахунку, узгодженого сторонами договору (п.7, 8).

???Зазначені угоди є невід?ємною частиною договорів. Якщо умови договорів суперечить умовам цих угод то до правовідносин застосовуються умови угоди (п.9).

З прайс-листів Адвокатського об`єднання «Ю-РАЙТ» вбачається, що вартість надання правничої допомоги в справах господарського провадження складається з наступного:

консультація з правових питань, участь в переговорах і т.п. від 1000 грн;

підготовка апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу від 8000 грн;

підготовка адвокатських запитів, скарг, претензій, письмових пояснень, інших заяв, клопотань, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення від 2000 грн за 1 судове засідання;

прибуття до суду для прийняття участі в судовому засіданні (не залежно від того відбулося судове засідання чи ні) від 2000 грн;

ознайомлення з матеріалами справи (фотографування в суді, тощо) від 500 грн за 1 том.

З Акту виконаних робіт від 12.02.2025 року вбачається, що між Адвокатським об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича, який діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 було укладено цей акт про наступне:

підготовка та подання до Південного-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 по справі №916/3711/24 8000 грн;

прибуття до Південного-західного апеляційного господарського суду для участі в судовому засідання 27.01.2025 року 2000 грн;

прибуття до Південного-західного апеляційного господарського суду для участі в судовому засідання 10.02.2025 року 2000 грн.

Вартість послуг Об?єднання за цим актом складає 12 000 гривень. Враховуючи, що Об?єднання надає правничу допомогу по справі №916/3711/24 ще одному відповідачу -Об?єднання надає клієнту знижку, у зв?язку з чим сторони погодили зменшити розмір правничої допомоги за цим актом до 7000 грн.

З Акту виконаних робіт від 12.02.2025 року вбачається, що між Адвокатським об`єднання «Ю-РАЙТ» в особі керуючого партнера Фомічова Ігоря Олеговича, який діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 було укладено цей акт про наступне:

підготовка та подання до Південного-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 по справі №916/3711/24 8000 грн;

прибуття до Південного-західного апеляційного господарського суду для участі в судовому засідання 27.01.2025 року 2000 грн;

прибуття до Південного-західного апеляційного господарського суду для участі в судовому засідання 10.02.2025 року 2000 грн.

Вартість послуг Об?єднання за цим актом складає 12 000 гривень. Враховуючи, що Об?єднання надає правничу допомогу по справі №916/3711/24 ще одному відповідачу -Об?єднання надає клієнту знижку, у зв?язку з чим сторони погодили зменшити розмір правничої допомоги за цим актом до 7000 грн.

Як вже зазначалося вище за текстом постанови, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів №916/3711/24 залишено без змін.

В подальшому, в установлений процесуальним законодавством п`ятиденний строк, 17.02.2025 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 , м. Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якому заявник просив суд апеляційної інстанції стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус», м.Одеса на користь ОСОБА_1 , м.Одеса витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса на користь ОСОБА_2 , м.Одеса витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Вказане клопотання представника відповідачів, зокрема, обґрунтоване тим, що вартість правової допомоги, визначеної в договорі про надання правової допомоги, яка погоджена та реально сплачено сплачена клієнтом є цілком обґрунтованою та співмірною з обсягом наданих послуг, витраченим часом, складністю спору та значенням справи для клієнта.

Як було раніше зазначено колегією суддів за текстом постанови, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Правовий аналіз зазначених вище норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та, зокрема, у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, покладаються за аналогією закону, на апелянта. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/1, у додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 23.07.2024 у справі №910/9544/23.

Отже, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, так і відповідно до ч. 5 ст. 129 цього Кодексу.

Тобто, критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас, критерії, визначені ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 року у справі №903/643/21 зробив висновок, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може одночасно застосовувати критерії, що визначені як у ч. 5-7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (з власної ініціативи), так і в ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (за клопотанням сторони).

Апеляційний суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20 зроблено висновок, що для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги), витрати на професійну правничу допомогу при закритті касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги.

Близька за змістом правова позиція викладена також у додаткових ухвалах Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 910/21672/21, від 11.10.2023 у справі № 910/2475/22, від 27.09.2023 у справі № 914/3181/21 та у постанові Верховного Суду від 24.10.2023 у справі № 910/9143/22.

Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Так, з матеріалів справи вбачається, що правова позиція відповідачів була сталою, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Фомічов І.О. надавав правову допомогу відповідачам у суді першої інстанції, відповідно був обізнаний з усіма обставинами цієї справи. Доказів щодо додаткового комплексного вивчення юридичної природи спірних правовідносин у новому розгляді справи на стадії апеляційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається. При цьому доводи, викладені у відзиві представника відповідачів на апеляційну скаргу, переважно ґрунтуються на аргументах, які наводились ним у процесі розгляду цієї справи в місцевому господарському суді.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що відзив представника відповідачів на апеляційну скаргу складається з 4 сторінок, з яких 1 сторінка - це реквізити сторін у справі, 2-3 сторінки - описова частина справи та доводів апеляційної скарги, 4 сторінка щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, прохальна частина відзиву та список додатків. Отже, колегія суддів зазначає, що завищеним є і витрачання часу на надання підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу, адже усі дії адвокатом вчинялись одноразово в інтересах обох відповідачів, а тому в даному випадку є завищеною зазначена в актах сума в розмірі 8000 гривень на кожного відповідача окремо.

До того ж, колегія суддів зазначає, що є необґрунтованим і недоведеним належними доказами по справі заявлена оплата у розмірі 4 000 гривень за прибуття до судових засідань, оскільки розгляд справи за участю адвоката відбувся 10.02.2025 року, в якому представник представляв двох відповідачів одночасно і в акті не зазначено, що оплата здійснена саме за участь в судовому засіданні.

У розгляді заяви суд, зокрема, враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

З огляду на вказане, судова колегія зазначає, що виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти справи у сукупності, розмір заявлених витрат представником ОСОБА_1 , м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса на надання правової допомоги у вказаній сумі не відповідає критерію розумності їх розміру, є неспівмірними з ціною позовних вимог та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг, а тому мають надмірний характер. Отже, їх розмір є значно завищеним, що для Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м. Одеса буде становити надмірний фінансовий тягар, а тому, з урахуванням наданих заявником доказів в обґрунтування понесених судових витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що останні підлягають зменшенню до 6000 грн. Така сума, на переконання судової колегії, є обґрунтованою, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності її розміру, є співрозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданими послугами).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає частково обґрунтованим клопотання представника ОСОБА_1 м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса про ухвалення додаткового рішення від 17.02.2025 року (вх.687/25) у справі №916/3711/24 про розподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024, м. Одеса про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 та таким, що потребує часткового задоволення на суму 6 000 грн. з відмовою в іншій частині.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244, 281-284, 344 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса від 17.02.2025 року (вх.687/25) у справі №916/3711/24 про розподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» м.Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2024, м. Одеса про відмову у задоволенні клопотання у поновленні процесуального строку для залучення доказів у справі №916/3711/24 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» (65016, провулок Ванний, 20, м.Одеса, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 3000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеком Бонус» (65016, провулок Ванний, 20, м.Одеса, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 3000 грн.

Відмовити ОСОБА_1 м.Одеса та ОСОБА_2 , м.Одеса у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №916/3711/24 у в розмірі 8000 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати накази.

Додаткова постанова в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 31 березня 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська Я.Ф. Савицький