ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 Справа № 917/142/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком, м. Київ

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Хильківський, с. Хильківка

про стягнення 682 740,35 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Хильківський про стягнення 682 740,35 грн заборгованості за договором поставки на умовах відстрочки платежу (короткострокова) № Тр080724/01 від 08.07.2024, з якої 420 645,71 грн основного боргу, 46 808,72 грн відсотків за користування товарним кредитом, 117 390,00 грн штрафу, 45 644,03 грн пені, 52 251,89 грн - 30% річних (позовна заява а.с.38-43).

Ухвалою від 03.02.2025 суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (а.с. 48-49).

Ухвала від 03.02.2025 вручена відповідачу 03.02.2025 о 14:17 год (а.с.51). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 18.02.2025.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т.М. за номером справи № 917/142/25 (а.с. 25).

Ухвалою від 24.01.2025 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с. 29-32). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.36-47).

Ухвалою від 03.02.2025 (а.с. 31-32) суд відкрив провадження у справі № 917/142/25, визнав справу малозначною, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала від 03.02.2025 була вручена позивачу, представнику позивача та відповідачу 03.02.2025 о 14:17, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 03.02.2025 до їх електронних кабінетів у системі Електронний суд (а.с. 52, 50, 51).

Відповідно до п. 2 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Украгроком (далі - продавець, позивач) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Хильківський (далі покупець, відповідач) укладено договір поставки № Тр080724/01 на умовах відстрочки платежу (короткострокова) від 08.07.2024 (далі Договір, а.с. 10-13).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передати у власність покупця (поставити) товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення (мікродобрива), засоби захисту рослин, регулятори росту рослин, мінеральні добрива), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти товар та оплатити його вартість.

Найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі покупцю) визначені у Специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємними частинами. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку має сплатити покупець, визначається Специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2). Продавець має право достроково виконати свої зобов`язання щодо поставки товару (п. 1.2 Договору).

За п. 2.1 Договору ціна товару (в т.ч. ціна за одиницю товару), умови та витрати на доставку вказуються сторонами в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України, сторони можуть визначити в Специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті у доларах США (євро) по курсу продажу (ASK) долару США (євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання Специфікації, збільшеному на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

Згідно з п. 2.3. Договору у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна товару, яку має сплатити покупець, змінюється, та покупець зобов`язаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де:

С кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого товару по вищевказаній формулі;

В ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв`язку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні;

К2 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті розрахунку за товар (його частину), збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією);

К1- вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті підписання відповідної Специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

До Договору сторони уклали Додатки (Специфікації) №1 від 08.07.2024 (а.с. 13) та № 2 від 16.07.2024 (а.с. 13, зворот).

Відповідно до Додатку (Специфікації) №1 від 08.07.2024 до Договору (а.с. 13) сторони узгодили наступне:

- ціна товару, який поставляється складає еквівалент 11 401,48 долар США, 462 900,00 грн (п. 1 Специфікації № 1),

- оплата товару здійснюється в термін до 12 липня 2024 року. Відвантаження товару: до 12 липня 2024 року (п. 3 Специфікації № 1),

- у випадку, якщо курс (міжбанк) гривні за 100 доларів США на банківський день, що передує даті оплати товару (частини товару) покупцем, збільшиться менше, ніж на 5% відносно курсу, вказаного в п.4 цього Додатку, вартість товару (частини товару) у гривні, вказана у цій Специфікації зміні не підлягає та курсові різниці не нараховуються. Умови, викладені в цьому пункті Додатку, застосовуються Сторонами виключно за умови проведення покупцем вчасного розрахунку за отриманий товар та відсутності порушень умов Договору покупцем (п. 5 Специфікації № 1).

Відповідно до Додатку (Специфікації) № 2 від 16.07.2024 (а.с. 13, зворот) сторони узгодили наступне:

- ціна товару, який поставляється складає еквівалент 11 399,85 долар США, 469 560,00 грн (п. 1 Специфікації № 2),

- оплата товару здійснюється в термін до 15 серпня 2024 року, відвантаження товару: до 16 липня 2024 року (п. 3 Специфікації № 2),

- у випадку, якщо курс (міжбанк) гривні за 100 доларів США на банківський день, що передує даті оплати товару (частини товару) покупцем, збільшиться менше, ніж на 5% відносно курсу, вказаного в п.4 цього Додатку, вартість товару (частини товару) у гривні, вказана у цій Специфікації зміні не підлягає та курсові різниці не нараховуються. Умови, викладені в цьому пункті Додатку, застосовуються Сторонами виключно за умови проведення покупцем вчасного розрахунку за отриманий товар та відсутності порушень умов Договору покупцем (п. 5 Специфікації № 2).

Позивач у позовній заяві вказав, що загальна вартість поставленого товару за Договором склала 932 460,00 грн.

На підтвердження виконання Договору та поставки товару покупцю позивач надав наступні видаткові накладні:

- № Тр000011 від 09.07.2024 на суму 64 806,00 грн поставка товару за Додатком (Специфікацією) №1 від 08.07.2024 (а.с. 14),

- № Тр000013 від 09.07.2024 на суму 197 504,00 грн - поставка товару за Додатком (Специфікацією) №1 від 08.07.2024 (а.с. 14, зворот),

- № Тр000031 від 16.07.2024 на суму 234 780,00 грн - поставка товару за Додатком (Специфікацією) №2 від 16.07.2024 (а.с. 15).

Позивач у позові вказує, що відповідач повністю оплатив поставку товару за Специфікацією № 1 від 07.07.2024 за платіжною інструкцією № 3747 від 12.07.2024 на суму 462 900,00 грн (а.с. 16).

Оплату товару, отриманого за Специфікацією №2 від 16.07.2024 відповідач здійснив з порушенням строку оплати частково - в сумі 60 000,00 грн наступними платіжними документами:

- платіжна інструкція № 5360 від 22.08.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 16, зворот),

- платіжна інструкція № 5445 від 10.09.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 17),

- платіжна інструкція № 5446 від 17.09.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 17, зворот).

За Специфікацією № 2 від 16.07.2024 року (курс 41,19грн. за 1 долар США) позивач нарахував курсову різницю:

- станом на 21.08.2024 (останній банківський день, що передує даті часткової оплати Товару, яка відбулась 22.08.2024) курс продажу долару США за гривню (міжбанк) складав 41,390 грн;

- станом на 09.09.2024 (останній банківський день, що передує даті часткової оплати Товару, яка відбулась 10.09.2024) курс продажу долару США за гривню (міжбанк) складав 41,155 грн. Курс є меншим, ніж курс на дату підписання Специфікації (41,19грн.), відповідно, курсова різниця не нараховується;

- станом на 16.09.2024 (останній банківський день, що передує даті часткової оплати Товару, яка відбулась 17.09.2024) курс продажу долару США за гривню (міжбанк) складав 41,500 грн;

- станом на 10.01.2025 (останній банківський день, що передує даті написання позовної заяви) курс продажу долару США за гривню (міжбанк) складав 42,280 грн.

Позивач відповідно до розрахунку (а.с. 44) навів розрахунок курсової різниці в розмірі 11 085,71 грн та заявив до стягнення з відповідача 420 645,71 грн заборгованості, відповідно до п. 5.4 Договору, з урахуванням збільшення курсу долара США (409 560,00 грн + 11 085,71 грн).

Також за порушення відповідачем умов Договору в частині вчасної оплати отриманого товару, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 46 808,72 грн відсотків за користування товарним кредитом, 117 390,00 грн штрафу, 45 644,03 грн пені, 52 251,89 грн 30% річних.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В статті 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Згідно із ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

У ч.1 ст. 662 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У статті 664 ЦК України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, сторони уклали договір поставки на умовах відстрочки платежу (короткострокова) № Тр080724/01 від 08.07.2024, відповідно до п. 1.2 якого найменування Товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі Покупцю) визначені у Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємними частинами.

До Договору сторони уклали Додатки (Специфікації) №1 від 08.07.2024 (а.с. 13) та № 2 від 16.07.2024 (а.с. 13, зворот).

В п. 5 обох Специфікацій визначено, що у випадку, якщо курс (міжбанк) гривні за 100 доларів США на банківський день, що передує даті оплати Товару (частини Товару) Покупцем, збільшиться менше, ніж на 5% відносно курсу, вказаного в п.4 цього Додатку, вартість Товару (частини Товару) у гривні, вказана у цій Специфікації зміні не підлягає та курсові різниці не нараховуються. Умови, викладені в цьому пункті Додатку, застосовуються Сторонами виключно за умови проведення Покупцем вчасного розрахунку за отриманий Товар та відсутності порушень умов Договору Покупцем.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Додатку (Специфікації) №1 від 08.07.2024 до Договору (а.с. 13) сторони узгодили, що ціна Товару, який поставляється складає еквівалент 11 401,48 долар США, 462 900,00 грн (п. 1 Специфікації № 1), оплата Товару здійснюється в термін до 12 липня 2024 року. Відвантаження Товару: до 12 липня 2024 року (п. 3 Специфікації № 1).

Відповідно до Додатку (Специфікації) № 2 від 16.07.2024 (а.с. 13, зворот) сторони узгодили, що ціна Товару, який поставляється складає еквівалент 11 399,85 долар США, 469 560,00 грн (п. 1 Специфікації № 2), оплата Товару здійснюється в термін до 15 серпня 2024 року, відвантаження Товару: до 16 липня 2024 року (п. 3 Специфікації № 2).

На підтвердження виконання Договору та поставки Товару Покупцю позивач надав наступні видаткові накладні:

- № Тр000011 від 09.07.2024 на суму 64 806,00 грн поставка Товару за Додатком (Специфікацією) №1 від 08.07.2024 (а.с. 14),

- № Тр000013 від 09.07.2024 на суму 197 504,00 грн - поставка Товару за Додатком (Специфікацією) №1 від 08.07.2024 (а.с. 14, зворот),

- № Тр000031 від 16.07.2024 на суму 234 780,00 грн - поставка Товару за Додатком (Специфікацією) №2 від 16.07.2024 (а.с. 15).

Позивач у позові вказує, що відповідач повністю оплатив поставку Товару за Специфікацією № 1 від 07.07.2024 за платіжною інструкцією № 3747 від 12.07.2024 на суму 462 900,00 грн (а.с. 16).

Позивач у позові вказує, що відповідач частково оплатив товар, поставлений за специфікацією № 2.

Згідно з наданою видатковою накладною № Тр000031 від 16.07.2024 за Додатком (Специфікацією) № 2 від 16.07.2024 фактично поставлено товар на суму 234 780,00 грн.

Оплату товару, отриманого на умовах Специфікації №2 від 16.07.2024 за видатковою накладною № Тр000031 від 16.07.2024 (а.с. 15) відповідач здійснив з порушенням строку оплати частково - в сумі 60 000,00 грн наступними платіжними документами:

- платіжна інструкція № 5360 від 22.08.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 16, зворот),

- платіжна інструкція № 5445 від 10.09.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 17),

- платіжна інструкція № 5446 від 17.09.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 17, зворот).

Отже, залишок заборгованості за поставлений товар за накладною № Тр000031 від 16.07.2024 становить 174 780,00 грн.

В цій частині вимоги про стягнення боргу за поставлений товар є правомірними.

Позивач у позовній заяві вказав, що загальна вартість поставленого товару за Договором склала 932460,00 грн, а борг становить 409560,00 грн. Проте вказане не підтверджується матеріалами справи.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до положень частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивач посилається на доказ видаткову накладну № Тр000030 від 16.07.2024, проте до матеріалів справи цей доказ не надав.

Іншими доказами заявлений у позові борг не підтверджується.

Як встановив суд на підставі поданих до справи доказів, залишок заборгованості за поставлений товар за накладною № Тр000031 від 16.07.2024 становить 174 780,00 грн.

Таким чином досліджується збільшення ціни товару, поставленого за видатковою накладною № Тр000031 від 16.07.2024 на суму 234 780,00 грн та частково оплаченого в розмірі 60 000,00 грн за платіжними інструкціями № 5360 від 22.08.2024 на суму 20 000,00 грн, № 5445 від 10.09.2024 на суму 20 000,00 грн, № 5446 від 17.09.2024 на суму 20 000,00 грн (а.с. 16-17).

Згідно п. 2.3. Договору у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна Товару, яку має сплатити Покупець, змінюється, та Покупець зобов`язаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де:

С кінцева ціна неоплаченого Товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого Товару по вищевказаній формулі;

В ціна неоплаченого Товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв`язку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні;

К2 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті розрахунку за Товар (його частину), збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією);

К1- вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу (ASK) долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними веб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даними веб-сайту http://minfin.com.ua) на момент закриття торгів у банківський день, що передує даті підписання відповідної Специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у Специфікації (якщо збільшення передбачено Специфікацією).

За наведеним розрахунком курсової різниці в розмірі 11 085,71 грн (а.с. 44) позивач заявив до стягнення з відповідача 420 645,71грн заборгованості, відповідно до п. 5.4 Договору, з урахуванням збільшення курсу долара США (409 560,00 грн + 11 085,71 грн).

Здійснивши перерахунок нарахованої позивачем курсової різниці, суд зазначає, що залишок заборгованості за поставлений товар за накладною № Тр000031 від 16.07.2024 на суму 234 780,00 грн із врахуванням часткової оплати в сумі 60 000,00 грн становить 174 780,00 грн, а курсова різниця на цю вартість становить 4872,83 грн.

Відповідно розрахунку, здійсненого судом, основний борг з урахуванням курсової різниці становить 179 652,83 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність основного боргу з урахуванням курсової різниці в сумі 179 652,83 грн, строк оплати якої настав, відповідач заперечень щодо наявності та розміру суми основного боргу не надав, тому в цій частині позовні вимоги суд задовольняє.

В іншій частині вимог щодо стягнення основного боргу з урахуванням курсової різниці суд відмовляє як невмотивованій.

Відповідно до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного, доказів сплати боргу за товар чи заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2. Договору сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.2 Договору позивач заявив до стягнення 117 390,00 грн штрафу та 45 644,03 грн пені, нарахованої за період з 15.08.2024 по 13.01.2025 (розрахунок штрафу і пені, а.с. 45).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Умовами договору, сторони, врегульовуючи між собою правовідносини щодо оренди, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови договору, підписавши його; відповідачем не надано доказів того, що під час укладення правочину сторони пропонували інші умови в частині відповідальності за порушення договірних зобов`язань, протоколу розбіжностей стосовно застосування до орендаря відповідальності у виді нарахування штрафних санкцій у разі порушення договірних зобов`язань, передбачених розділом 9 договору, сторони не склали, враховуючи вище викладене можливо стягнення і пені, і штрафу.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 9 лютого 2018 року у справі № 911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі №911/1351/17, від 17 травня 2018 року у справі № 910/6046/16, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 9 липня 2018 року у справі № 903/647/17 та від 8 серпня 2018 року у справі № 908/1843/17.

Умовами договору (п.5.2) сторони, крім нарахування пені, погодили штраф у розмірі у розмірі 25% від суми несплаченого платежу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 викладено наступний правовий висновок.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Враховуючи встановлену вище суму боргу, та після перевірки розрахунку, суд зазначає, що правомірно нарахована пеня становить загальну суму 19800,74 грн, а штраф - 58 695,00 грн. В цій частині позовні вимоги суд задовольняє.

В іншій частині у позові щодо стягнення пені та штрафу суд відмовляє в зв`язку з безпідставністю цих вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати КГС Верховного Суду, викладений у постанові ОП КГС ВС від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 щодо застосування статей 536 ЦК України, де вказано, що проценти, передбачені частиною третьою статті 693 ЦК України, не можуть бути ототожнені з неустойкою та процентами, передбаченими частиною другою статті 625 ЦК України. Правова природа передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами не залежить від установленого сторонами в договорі способу обчислення такої плати. Передбачене статтею 536, частиною третьою статті 693, частиною першою статті 1048, частиною першою статті 1054 ЦК України право сторін на встановлення плати за користування грошовими коштами (попередньою оплатою, позикою) з урахуванням положень статті 6 та частини першої статті 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів і порядку їх сплати, а не як обрання ними іншого способу оплати.

У постанові ОП КГС ВС від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18, Об`єднана палата відступила від висновку, викладеного у постанові ОП КГС ВС від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 щодо застосування статей 536, частини третьої статті 693 та частини другої статті 625 ЦК України при визначенні правової природи передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами, а саме: правова природа передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами визначається в залежності від встановленого сторонами у договорі способу обчислення такої плати.

Пунктом 2.9. Договору передбачено, що товар, поставлений з відстроченням платежу, вважається таким, що продається в кредит відповідно до ст. 694 ЦК України, а саме з нарахуванням процентів на несплачену частину вартості товару. Розмір процентів за користування товарним кредитом становить 22 % річних. Продавець має право нарахувати проценти на вартість такого товару за період з дати поставки товару і до дати оплати повної вартості товару.

Відповідно до п. 2.9. Договору позивач заявив до стягнення відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 46 808,72грн (розрахунок, а.с. 44, зворот).

Враховуючи встановлену вище суму боргу, та за перерахунком суду, правомірний розмір процентів за користування товарним кредитом за період з 17.07.2024 по 13.01.2025 становить 20 858,77 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимог про стягнення 22% процентів за користування товарним кредитом суд відмовляє як необґрунтованих.

Також позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором 30% річних.

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, п. 5.1 Договору у зв`язку з невиконанням зобов`язання з оплати за отриманий товар позивач нарахував 30% річних в розмірі 52 251,89 грн за період з 15.08.2024 по 13.01.2025 (розрахунок 30% річних, а.с. 45).

Суд встановив, що позивач неправильно визначив початок періоду виникнення заборгованості за прострочення оплати товару (з 15.08.2024 замість з 16.08.2024) та суму основного боргу, що призвело до завищення суми річних, заявлених до стягнення, тому позовні вимоги в цій частині є правомірними в сумі 22 670,49 грн за період з 16.08.2024 по 13.01.2025 (з урахуванням часткової оплати). Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимог про стягнення 30% річних суд відмовляє як необґрунтованих.

Перевірка правильності розрахунку процентів за користування товарним кредитом, штрафу, пені, 30% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, розрахунок залучений до матеріалів справи.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Наявність обставин, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає доведеними, оскільки докази, надані на підтвердження цих обставин, є більш вірогідними, а доказів на її спростування відповідач суду не надав.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 179 652,83 грн основного боргу, 20 858,77 грн відсотків за користування товарним кредитом, 58 695,00 грн штрафу, 19 800,74 грн пені, 22 670,49 грн 30% річних.

Щодо боргу за видатковою накладною № Тр000030 від 16.07.2024 , яка не додана до позову суд роз`яснює відповідачу право заявити вимоги у загальному позовному провадженні, оскільки вимоги на підставі не поданого доказу в межах справи № 917/142/25 суд не розглядав.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у цій справі на сплату судового збору.

Суд встановив, що за подачу цього позову позивач сплатив 8192,88 грн судового збору за платіжною інструкцією № 59 від 14.01.2025 (а.с. 9). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 15.01.2025 (а.с. 26).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовна заява подана позивачем в електронній формі через систему Електронний суд, то за подання вказаного позову має бути сплачено 8192,88 грн (682 740,35 грн * 1,5% * 0,8 = 8192,88).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову частково, в сумі 301 677,83 грн, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 3620,13 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Хильківський» (вул. Шевченка, буд. 45, село Хильківка, Лубенський район, Полтавська область, 37831; ідентифікаційний код 03770247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком (вул. Бориспільська, буд. 7, м. Київ, 02660; ідентифікаційний код 30530159) 179652 грн 83 коп. основного боргу, 20858 грн 77 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 58 695,00 грн штраф, 19800,74 грн пені , 22670 грн 49 коп. - 30% річних, 3620 грн 13 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 02.04.2025.

Суддя Т. М. Безрук