ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа№ 910/6612/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Білоконь І.В.

від відповідача: Медведенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/6612/24 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ."

про стягнення 80 112,28 грн

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.05.2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ." про стягнення 80 112,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 закрито провадження у справі 910/6612/24 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

09.01.2025 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, які були понесені ним на надання професійної правової допомоги адвокатом при розгляді даної справи.

У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 7000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи, на підтвердження чого позивачем надано:

- копію Договору про надання правової допомоги №1/20. від 31.12.2020;

- копію Додаткової угоди №3 від 01.12.2023 до Договору про надання правової допомоги №1/20. від 31.12.2020;

- копію розрахунку витрат на правову допомогу б/н від 23.04.2024;

- копію рахунку №58 від 23.04.2024 на суму 7000 грн;

- копію акту надання послуг №58 від 28.05.2024;

- копію платіжної інструкції на загальну суму 7000 грн №4954 від 29.04.2024;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АА №1278640;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія РН №1639.

Короткий зміст заперечень відповідача

10.01.2025 відповідач подав письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у яких останній зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу повинні бути покладені на позивача. У наведених запереченнях відповідач наголосив, що після пред`явлення позову позивачу було сплачено суму страхового відшкодування у повному обсязі, а тому у зв`язку із відсутністю предмета спору ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 закрито провадження у справі.

Враховуючи те, що виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем у дев`яносто денний строк, який визначений спеціальними нормами чинного законодавства, відповідач вважає, що жодним чином не порушував прав позивача на отримання страхового відшкодування.

Тому, беручи до уваги добросовісну поведінку відповідача у даній справі, яка полягає у своєчасній виплаті, а також враховуючи те, що спір у даній справі фактично виник внаслідок неправильних дій позивача, які полягали у передчасному зверненні з позовом до суду, тобто без нагальної на те необхідності, відповідач просив суд на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн покласти на позивача.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6612/24 відмовлено.

При прийнятті ухвали, суд виходив з того, що за відсутності звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, останнього фактично позбавлено права виконати грошове зобов`язання в добровільному порядку, у випадку чого взагалі відпала б необхідність звернення до суду з даним позовом. Подача даної позовної заяви до суду зумовлена виключно волевиявленням самого позивача, обравши такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду без надання відповідачу можливості виконати своє зобов`язання в добровільному порядку, спираючись на сталу судовою практику Верховного Суду, яка, на думку суду, є вкрай несправедливою відносно відповідача, оскільки останнього позбавлено можливості здійснити виплату страхового відшкодування в добровільному порядку та уникнути необхідності сплати судового збору за подання позову до суду. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним, адже матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими законодавство України, що регулює спірні правовідносини, надає можливість для висновку про існування порушених прав позивача і фактичного спору не існувало навіть в момент подачі позову до суду, а відповідачем не було порушено (прострочено) виконання своїх зобов`язань із виплати страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині залишення судових витрат за позивачем та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

- повернути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №4949 від 29.04.2024;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому, а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика(МТСБУ) за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування та звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика (МТСБУ) про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення;

- відсутній обов`язок звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Такий висновок викладено у постанові ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ від 03.05.2022 №910/17189/21);

- виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його страхувальника, а за відсутності такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку у Моторного (транспортного) страхового бюро України. Такий підхід (виникнення права на страхове відшкодування з моменту страхового випадку, а не з моменту звернення до страховика із відповідною заявою) і передбачає за можливе захист права щодо отримання регламентної виплати (страхового відшкодування) шляхом звернення потерпілого (іншої особи, що має відповідне право) до суду (див. постанову Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20).

У зв`язку з викладеним, позивач вважає безпідставним залишення судових витрат за позивачем.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану та безпідставну.

Зокрема, позивач зазначив, що:

- фактично спору у даній справі не існувало навіть в момент подачі позову до суду;

- у своїй позовній заяві до суду першої інстанції, позивач, посилаючись на постанову ВП ВС від 11.12.2019 року за № 465/4287/15 та постанову ВС від 12.02.2021 у справі №910/6013/20 підтвердив, що не звертався до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а одразу звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, оскільки досудовий порядок для спірних правовідносин не є обов`язковим;

- відповідач після отримання позовної заяви якраз і діяв у спосіб, визначений постановою ВП ВС від 11.12.2019 року за № 465/4287/15, на яку в тому числі посилається позивач (при зверненні Позивача безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку);

- у постанові ВП ВС від 11.12.2019 року за № 465/4287/15 зазначено, що «у разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону N 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування»;

- після отримання позовної заяви та перевірки матеріалів страхової справи, до 22.08.2024 року, в межах 90-денного строку, відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування в повному обсязі, у розмірі 80 112,28 грн відповідні платіжні доручення долучені та наявні в матеріалах судової справи №910/6612/24;

- Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, у своїй Ухвалі від 03.02.2025 у справі №910/18927/23, з тими ж Сторонами у справі та абсолютно аналогічним предметом й підставами спору підтвердив обґрунтованість, справедливість та законність такої позиції Відповідача у вирішенні спору про розподіл судових витрат у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6612/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

13.02.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №910/6612/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 10.03.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 03.03.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 03.03.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні 10.03.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні 10.03.2025 заперечив проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, заслухавши думку представників сторін, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті рішення

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (частина 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно матеріалів справи, відповідачу стало відомо про шкоду та її розмір з дня отримання відповідачем позовної заяви (28.05.2024). Таку шкоду відповідач мав сплатити позивачу як особі, до якої перейшло право вимоги до страховика особи (відповідача), відповідальної за завдану шкоду.

Відповідач здійснив страхову виплату в повному обсязі у межах строків передбачених п. 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто впродовж 90 днів (26.08.2024).

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції закрив провадження.

Позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, які були понесені ним на надання професійної правової допомоги адвокатом при розгляді даної справи у розмірі 7 000 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування обумовлене закінченням дев`яносто денного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.12.2019 у справі №465/4287/15, щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд зазначає, що законом дійсно прямо не передбачено та не встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування спочатку звернутися до страховика, що свідчить про відсутність обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Разом з тим, суд враховує, що у цій справі позивач в порядку ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із досудовою вимогою про сплату страхового відшкодування до відповідача не звертався, а звернувся безпосередньо до суду з позовом про стягнення з відповідача 80112,28 грн суми страхового відшкодування.

Однак, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки на вчинення певних дій (звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, строк розгляду даної заяви, строк для здійснення страхової виплати тощо) зумовлені суттю та специфікою страхової діяльності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що розгляд спору по факту не відбувся, звернення з позовом до суду є волевиявленням самого позивача, а відповідача позбавлено можливості здійснити виплату страхового відшкодування в добровільному порядку та уникнути необхідності сплати додаткових витрат, пов`язаних з поданням позову до суду.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суду першої інстанції вірно зазначив про те, що встановлюючи відповідні строки (строк в один рік з дати настання ДТП для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування; 90 днів з моменту одержання заяви для здійснення виплати страхового відшкодування та відповідних документів) законодавець мав на меті забезпечити можливість страховику (який на відміну від страховика за договором КАСКО, не є обізнаним про настання страхового випадку до звернення до нього із заявою про страхове відшкодування та не є суб`єктом правовідносин з виплати потерпілому відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО) перевірити відомості щодо обставин настання страхового випадку (наприклад, перевірити чи не є такий випадок «страховим шахрайством») та перевірити вірність визначеного розміру шкоди.

Отже, за відсутності звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, останнього фактично позбавлено права виконати грошове зобов`язання в добровільному порядку, у випадку чого взагалі відпала б необхідність звернення до суду з даним позовом.

Подача даної позовної заяви до суду зумовлена виключно волевиявленням самого позивача, обравши такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду без надання відповідачу можливості виконати своє зобов`язання в добровільному порядку, спираючись на сталу судовою практику Верховного Суду, яка, на думку суду, є вкрай несправедливою відносно відповідача, оскільки останнього позбавлено можливості здійснити виплату страхового відшкодування в добровільному порядку та уникнути необхідності сплати судового збору за подання позову до суду.

Водночас, колегія суддів враховує, що в ухвалі від 03.02.2025 у справі №910/18927/23 з аналогічних підстав, Верховний Суд дійшов висновку про те, «що суди першої та апеляційної інстанцій правомірно відмовили у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн з урахуванням пункту 4 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним, адже матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими законодавство України, що регулює спірні правовідносини, надає можливість для висновку про існування порушених прав позивача і фактичного спору не існувало навіть в момент подачі позову до суду, а відповідачем не було порушено (прострочено) виконання своїх зобов`язань із виплати страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції.

Отже, з огляду на те, що спір у справі №910/6612/24 фактично виник внаслідок неправильних дій Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", суд дійшов вірного висновку, що на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн слід покласти на позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржена ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати

Стягнення судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не здійснюється, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" в цій частині судовий збір не справляється.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №910/6612/24 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 01.04.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова