ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/322/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фірми "Твердий" (Товариство з обмеженою відповідальністю)

до Одеської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради

про стягнення 724010,9 грн

встановив:

30.01.2025 Фірма "Твердий" (Товариство з обмеженою відповідальністю) через підсистему Електронний суд звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 724021,90 грн.

Ухвалою від 03.02.2025 позов залишено без руху.

У встановлений строк позивач надав докази усунення недоліків позову.

Ухвалою від 13.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, визнав дану справу малозначною та призначив її розгляд в спрощеному позовному провадженні без призначення засідань. Також в цій ухвалі зазначено, що строк для подання відзиву 15 днів з дня вручення ухвали.

Відповідач отримав ухвалу в електронному кабінеті 13.02.2025 після 17 години, тому відповідно до ст. 242 ГПК України вважається, що відповідач отримав ухвалу на наступний робочий день, тобто 14.02.2025.

Таким чином, строк для подання відзиву був до 03.03.2025 включно.

03.03.2025 через підсистему Електронний суд відповідач подав клопотання про: розгляд справи в загальному позовному провадженні, продовження строку для подання відзиву до 17.03.2025 та залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради.

Ухвалою від 04.03.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні та продовження строку для подання відзиву. Цією ж ухвалою судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради і встановлено третій особі строк для подання пояснень щодо позову до 13.03.2025.

13.03.2025 через підсистему Електронний суд відповідач подав відзив на позов, яким просить відмовити в задоволенні позову, і просить поновити строк для подання відзиву, посилаючись на те, що в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, за період відкриття провадження у справі і до спливу строку для подання відзиву за даними офіційної карти повітряних тривог України map.ukrainealarm.com в м. Одесі було оголошено 41 повітряну тривогу загальною тривалістю 1910 хвилин. З огляду на викладене, відповідач зазначає, що працівники Юридичного департаменту Одеської міської ради протягом робочого дня мають досить обмежений час для підготовки процесуальних документів, оскільки ігнорування повітряної тривоги є небезпечним через пряму загрозу життю.

Згідно з ст. 251 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Таким чином, строк для подання відзиву в спрощеному позовному провадженні встановлений законом, а не судом.

Відповідно до ч. 1, 3, 6, 7 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом за умови звернення учасника справи із заявою про його поновлення, в якій він має навести причини пропуску, а суд - оцінити наведені причини та визначити їх поважність. На суд покладається обов`язок визначити, наскільки сумлінно та швидко діяв заявник.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом підстав. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про поновлення строку, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин його пропуску, встановити, чи є такий строк значним та чи не буде його поновлення втручанням у принцип юридичної визначеності. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує, виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №921/379/23, від 17.01.2025 у справі №9/41, від 19.11.2024 у справі №758/1436/21 та від 16.06.2021 у справі №910/15988/16).

Норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки інакше нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків (постанови Верховного Суду від 13.05.2024 у справі №922/2825/23, від 18.08.2023 у справі №32/257-10, від 03.04.2023 у справі №906/1357/20, від 01.09.2022 у справі №904/8456/21).

Отже, строк на пред`явлення відзиву в спрощеному позовному провадженні може бути поновлений за обґрунтованою заявою відповідача та лише з причин, що визнані судом поважними. На підставі належних, допустимих та достатніх доказів суд щоразу встановлює поважність причин пропуску строку та ухвалює рішення про його поновлення / відмову у його поновленні. Саме на відповідача покладається обов`язок довести суду наявність поважних причин пропуску строку.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не є абсолютним та підлягає державному регулюванню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який триває і наразі.

Введення воєнного стану є обставиною, яка не залежить від волевиявлення особи і в певних випадках може створити перешкоди та труднощі, що унеможливлюють чи ускладнюють можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Однак, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Для визнання цієї підстави поважною слід брати до уваги, зокрема, територіальне місцезнаходження суду і скаржника, порядок його функціонування, хід бойових дій, існування реальної небезпеки для життя учасників процесу, тривалість самого процесуального строку; час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини (висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі за № 585/2494/18).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

У контексті оцінки наведених відповідачем аргументів на обґрунтування клопотання про пропуск строку на подання відзиву суд установив, що відповідачем у наведеному випадку не доведено, що пропуск строку на подання відзиву був зумовлений саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку із введенням воєнного стану, зокрема, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами (збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом (подання відзиву у визначений законом строк).

Суд зазначає, що розгляд справи відбувається під час воєнного стану; відповідач є юридичною особою, рівноправним учасником судового процесу та він відповідно до вимог законодавства не обмежений у кількості представників, які наділені повноваженнями на представництво інтересів останнього у суді; відповідач був достеменно обізнаний про розгляд справи № 916/322/25 та об`єктивно не був позбавлений можливості подати відзив у встановлені законом строки. Недотримання відповідачем вимог процесуального закону в частині своєчасного подання відзиву пов`язано виключно з організаційними питаннями у діяльності самого відповідача та є суб`єктивним. Водночас пропуск строку на подання відзиву не зумовлений обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, а отже, наведені відповідачем причини пропуску строку є неповажними та залежали від волі самого заявника.

За змістом ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, суд звертає увагу на наступне.

Частина 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначає, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність.

Статтею 7 вказаного Кодексу передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, на переконання суду, поновлення процесуального строку для подання відзиву на позов з підстав, зазначених Одеською міською радою в своєму клопотанні, буде свідчити про порушення принципів рівності та змагальності сторін.

З урахуванням принципів диспозитивності, змагальності й рівності сторін перед законом і судом, суд, дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов висновку, що відповідач не довів наявність поважних причин, які зумовили пропуск строку на подання відзиву.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку та залишення відзиву Одеської міської ради без розгляду на підставі ГПК України.

Керуючись ст. 118, 119, 165, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. В задоволенні клопотання Одеської міської ради про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву відмовити.

2. Відзив Одеської міської ради залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.03.2025

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова