СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/1877/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є. , суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.

за участю представників сторін:

від заявника (скаржника) адвокат Авраменко О.В., ордер серія ВМ №1063544 від 12.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№ 3052 П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 у справі №917/1877/24 (повний текст складено 09.12.2024, м. Полтава), суддя Паламарчук В.В.

за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; місце реєстрації АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вхід. № 1960/24 від 01.11.2024) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 року справі присвоєно єдиний унікальний номер 917/1877/24 та визначено головуючим суддю Паламарчука В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце реєстрації АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Залишено без розгляду заяву арбітражного керуючого Жмакіна Сергія Андрійовича про участь у справі.

Постановляючи зазначену ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором і такими доказами, серед іншого, можуть бути: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21);

- доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц);

- лише кредитного звіту недостатньо для підтвердження обставин неплатоспроможності фізичної особи або загрози такої неплатоспроможності, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням; роздруківки з сайтів фінансових компаній не можуть бути розцінені судом як первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21);

- ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.11.2024 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято судом до розгляду та призначено підготовче засідання на 03.12.2024, а також зобов`язано заявника в строк до 02.12.2024 надати суду: 1) докази в підтвердження існування інших обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), враховуючи дати укладення кредитних договорів; 2) належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань; - докази використання коштів, отриманих від кредиторів, зазначених ОСОБА_1 у конкретизованому списку кредиторів;

- вимоги ухвали господарського суду від 25.11.2024 боржником не виконані;

- згідно з конкретизованим списком кредиторів ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними договорами, укладеними з певними кредитними установами і, крім того, боржник зазначає, що має заборгованість перед фізичною особою ОСОБА_2 згідно з розпискою, однак копії всіх договорів, на підставі яких виникла заборгованість до заяви боржником не додано, а додано лише їх частину та витяг Українського Бюро Кредитних Історій станом на 07.10.2024, в якому відображено дані кредитних договорів, суми кредитів, строки їх повернення, а також зазначено поточну заборгованість та поточну прострочену заборгованість;

- з аналізу поданих заявником документів вбачається, що надані докази мають неточну та неповну інформацію;

- при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточняється та погоджується з кредиторами;

- боржником долучено проект плану реструктуризації боргів, відповідно до якого запропоновано до списання 977 767,06 грн з загальної кредиторської заборгованості в сумі 1 397 767,06грн., при цьому боржник зазначає, що на погашення вимог кредиторів планує виділяти суму лише у розмірі 7000,00 грн в місяць на наступні 5 років, однак план реструктуризації повинен містити саме умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання значної частини заборгованості (т.5, а.с..45-51)

Не погодившись з прийнятим ухвалою, заявник ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 року по справі №917/1877/24 скасувати. Справу №917/1877/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.5, а.с.64-79).

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- заявником було підтверджено наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме: на підтвердження обставин припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до заяви надано листи про стан заборгованості перед кредиторами, кредитний звіт Українського бюро кредитних історій; виписку по рахунку заявника; підтвердження обставин того, що найближчим часом заявник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі надано виписку по моєму рахунку, відповіді реєстраційних установ, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- заява також містила клопотання про витребування у кредиторів інформації та документів з огляду на ненадання ними відповідей на адвокатські запити представника заявника і на підтвердження обставин намагання самостійно здобути відповідні докази та неможливості їх самостійного здобуття заявником було надано копії адвокатських запитів, копії відмов деяких кредиторів у наданні запитуваних документів та інформації, копії повторних адвокатських запитів;

- суд першої інстанції, прийнявши заяву до розгляду, визнав зазначені ним в попередній ухвалі недоліки усунутими, разом з тим, суд першої інстанції, не звернувши увагу на заяву боржника про усунення недоліків та незаконно відмовивши у витребуванні доказів, зобов`язав заявника надати суду ті ж докази, які раніше пропонував надати, і які вже по суті заявником надавались чи про самостійне здобуття яких ним заявлялось у клопотаннях про витребування;

- поданий заявником проект плану реструктуризації боргів відповідає приписам статті 124 КУзПБ, враховує його реальні фінансові можливості, а отже є реальним та виконуваним, до того ж, проект плану може зазнати змін, бути відкорегованим на етапі процедури реструктуризації з урахуванням позицій кредиторів, зміни розміру доходів тощо, отже висновки суду першої інстанції щодо проекту плану реструктуризації моїх боргів є необґрунтованими та незаконними, зробленими при неправильному застосуванні норм Кодексу України з процедур банкрутства;

- звернення заявника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі наявних у нього документів, зі змісту яких вбачається наявність прострочених зобов`язань перед кредиторами, є достатньою та самостійною підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а суд відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства наділений достатніми повноваженнями на визнання або відхилення відповідних грошових вимог кредиторів боржника на наступних стадіях провадження у справі, у разі заявлення таких у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2024 у справі №917/1877/24 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2024 витребувані матеріали справи №917/1877/24 у Господарського суду Полтавської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги.

10.01.2025 року матеріали справи №917/1877/24 надійшли до Східного апеляційного господарського суду. Суд апеляційної інстанції зазначає, що суддя-доповідач Радіонова О.О. перебувала у відпустці з 06.01.2025 по 10.01.2025 включно.

13.01.2025 після виходу з відпустки матеріали справи передані судді - доповідачу Радіоновій О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 у справі №917/1877/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.03.2025 о 10:00 год.

Представник заявника в судовому засіданні 19.03.2025 підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Відповідно до вимог статей 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено частиною 6 статті 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою Четвертою («Банкрутство юридичних осіб»).

Частиною 1 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Відповідно до частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20, тлумачення частини другої статті 115 КУзПБ із застосуванням філологічного та логічного способів інтерпретації приводить до таких висновків:

- з огляду на вжиття законодавцем словосполучення "інші обставини" перелік підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не є вичерпним;

- для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх чотирьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20 зазначив, що саме на боржникові у справі про неплатоспроможність фізичної особи лежить обов`язок якнайповнішого розкриття суду та його кредиторам інформації про свій майновий стан та стан осіб, зазначений боржником у декларації.

Також Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі № 918/1054/23 зазначив, що задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника, зокрема, такі обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 КУзПБ), отже, обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та / або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 частини 3 статті 116 КУзПБ), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність вбачається, що в обґрунтування своєї неплатоспроможності останній посилається на те, що з 2012 перебуває в кредитних відносинах з банківськими та фінансовими установами України, крім того, 04.02.2020 він отримав під розписку у гр. ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США, які зобов`язався повернути протягом року. Станом на час подання вищевказаної заяви розмір його заборгованості перед ОСОБА_2 складає 10000,00 доларів США, що дорівнює 413 300,00грн., а перед фінансовими установами (кредиторами) - на загальну суму 1 397 767,06 грн. При цьому, як стверджує боржник, через скрутний фінансовий стан, недостатність доходів та важку економічну ситуацію в країні, пов`язану з веденням війни, він був змушений звернутися до кредитних установ.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі № 918/1054/23, процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

При цьому, як правильно зазначив місцевий господарський суд, завданням підготовчого засідання господарського суду з розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.

Згідно з даними конкретизованого списку кредиторів, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними договорами, укладеними з ТОВ "ФК "Тайгер Фінанс", ТОВ "Інновація Компані", ТОВ "Кредит Капітал", ТОВ "ФК "КІФ", ТОВ "Фінансова компанія "Нові кредити", ТОВ "ФК "Просто кредити", ТОВ "ФК "Є гроші", ТОВ "ФК "ТОП1", ТОВ "Фінансова омпанія "Процент", ТОВ "Аванс Кредит", ТОВ "Містер Мані", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "Укр кредит фінанс", TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", ТОВ "Маніфою", ТОВ СТАР ФАЙНЕС ГРУП", ТОВ "Бізнес Позика", ТОВ "Мілоан", АТ КБ "ПРИВАТ БАНК".

Крім того, боржник зазначає, що має заборгованість перед фізичною особою ОСОБА_2 згідно з розпискою.

Однак, копії всіх вказаних договорів до заяви боржником не долучено.

На підтвердження обставин своєї неплатоспроможності боржник надав лише частину відповідних договорів та витяг Українського Бюро Кредитних Історій станом на 07.10.2024, в якому відображено дані кредитних договорів, суми кредитів, строки їх повернення, а також зазначено поточну заборгованість та поточну прострочену заборгованість.

У постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21 зазначено, що боржник доводив, що виписка з кредитної історії, сформованої в електронному вигляді ТОВ "Українське бюро кредитних історій", є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням, підстави виникнення зобов`язань та строки їх виконання. Разом з цим, Верховний Суд у вказаній постанові дійшов правового висновку про те, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. За висновком Верховного Суду, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд зазначив, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Однак, як зазначив суд касаційної інстанції, дослідивши додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документи, колегія суддів погоджується, що вони за своїм змістом не забезпечують можливості встановити достовірність відображених заявником у Конкретизованому списку Кредиторів і боржників відомостей щодо дійсної кількості кредиторів.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Роздруківки з сайтів фінансових компаній також не можуть бути розцінені судом як первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення.

В доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність реєстру кредиторів боржником зазначено загальну суму заборгованості перед кредиторами.

Проте, з доданих до вказаної заяви документів неможливо встановити зміст кожного зобов`язання, заборгованість за яким включена до загальної суми боргу, як неможливо здійснити перевірку наявності обставини припинення боржником погашення заборгованості перед кредиторами у розмірі більше 50 % місячних платежів за кожним із кредитних зобов`язань.

Як вже зазначалося, наявність боргу при ініціюванні справи про неплатоспроможність підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором і такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц).

Також у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 266/4900/21 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"

Однак боржником не надано первинних документів, які б у своїй сукупності надавали можливість встановити обставини його неплатоспроможності або загрози неплатоспроможності.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Разом з тим, боржник зобов`язаний надати суду докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, зокрема:

- докази на підтвердження факту отримання та строків платежу по кожному кредитору (договори; виписки по рахунку, тощо);

- докази припинення погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (довідка фінансової установи про заборгованість; розрахунок фінансової установи про заборгованість (у усіма складовими), тощо).

Наявність лише договорів не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи.

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, надані докази мають неточну та неповну інформацію.

Апелянт зазначає, що його заява містила клопотання про витребування у кредиторів інформації та документів з огляду на ненадання ними відповідей на адвокатські запити представника заявника і на підтвердження обставин намагання самостійно здобути відповідні докази та неможливості їх самостійного здобуття заявником було надано копії адвокатських запитів, копії відмов деяких кредиторів у наданні запитуваних документів та інформації, копії повторних адвокатських запитів.

Однак апелянтом не обґрунтовано належним чином відсутності в нього певних документів на підтвердження заборгованості, зокрема, відповідних кредитних договорів.

За приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Частиною 4 статті 116 КУзПБ визначено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Такий боржник повинен повно та всебічно сприяти суду та кредиторам у встановлені свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Стаття 124 КУзПБ встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточняється та погоджується з кредиторами.

У відповідності до статті 1 КУзПБ реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, зазначив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на сумлінній співпраці боржника з кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Як встановлено судом, боржником долучено проект плану реструктуризації боргів, відповідно до якого запропоновано до списання 977 767,06 грн з загальної кредиторської заборгованості в сумі 1 397 767,06 грн.

Разом з тим, боржник зазначає, що на погашення вимог кредиторів планує виділяти суму лише у розмірі 7000 грн в місяць на наступні 5 років.

План реструктуризації повинен містити саме умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, а не по суті списання більшої частини заборгованості.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду №925/473/20 від 25.08.2021.

Проте, поданим боржником планом реструктуризації основною метою погашення боргу перед кредитором є його списання майже на 70%, що не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, яка застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами за планом реструктуризації, а лише засвідчує про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про його неплатоспроможність за формальними ознаками та створення умов щодо порушення інтересів кредиторів на отримання належного боргу з боржника.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали заяви не містять повної інформації щодо витрачання заявником коштів отриманих за кредитними договорами, а надані заявником виписки не підтверджують повної інформації на яку посилається заявник.

Посилання на економічну ситуацію, військовий стан, є необгрунтованим, оскільки носять загальний характер для всіх учасників господарських відносин. При цьому, заявником не надано належних, допустимих, достовірних та досить вірогідних доказів того, що воєнний стан та обумовлена ним економічна ситуація в країні із необхідністю та невідворотністю призвели до його неплатоспроможності або до загрози її настання.

При цьому, в даному аспекті дії заявника щодо подання необґрунтованого плану реструктуризації боргів не узгоджуються із принципами добросовісності та розумності.

Так, добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18)).

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Отже, зазначені заявником обґрунтування підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не знайшло свого документального підтвердження, тобто не доведено належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: допустимість, относимість, достовірність та імовірність.

Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття «допустимість доказів», яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 119 КУзПБ, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Частиною 3 статті 119 КУзПБ передбачено, що за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Проте заявником не надано належних, допустимих, достовірних та достатньо допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у розумінні ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для відкриття провадження у справі про непдатоспроможність заявника.

Відхиляючи доводи скаржника, суд апеляційної інстанції враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, що не спростовано доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим підстави для її зміни чи скасування відсутні. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 у справі №917/1877/24 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 у справі №917/1877/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2024 у справі №917/1877/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 31.03.2025.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка