20.03.2025Справа № 910/7973/24
За заявамиОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз"
пророзподіл судових витрат
у справі№ 910/7973/24
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз"
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Ручка О.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7973/24 за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Некстеп Солюшнз» (далі також - відповідач, ТОВ «Некстеп Солюшнз») відповідно до якого позивач просив зобов`язати відповідача надати йому завірені належним чином копії документів, перелік яких наведений в прохальній частині позовної заяви.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 суд закрив провадження в частині позовних вимог, а позов задовольнив.

11 та 15 жовтня через загальний відділ діловодства суду від позивача та відповідача надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до ухвали суду від 28.10.2024 заяви призначено до розгляду в судовому засіданні 05.12.2024.

Враховуючи необхідність направлення всіх матеріалів справи № 910/7973/24 до Північного апеляційного господарського суду, суд дійшов висновку про зупинення розгляду заяв про розподіл судових витрат до повернення матеріалів справи № 910/7973/24 до Господарського суду міста Києва.

06.02.2025 до Господарського суду міста Києва повернулися матеріали справи № 910/7973/24.

Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025, рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 залишено без змін.

У зв`язку з поверненням матеріалів справи № 910/7973/24 до Господарського суду міста Києва, суд поновив розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення та призначив судове засідання 20.03.2025.

Представник відповідача безпосередньо в судовому засіданні 20.03.2025 наполягав на задоволенні своєї заяви, а проти заявленого позивачем розміру витрат заперечував.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання 20.03.2025 не забезпечив.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 заявляв попередній орієнтовний розрахунок витрат на суму 35 000,00 грн.

У заяві від 11.10.2024 позивач просить стягнути з відповідача 31 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач, у свою чергу, в заяві від 15.10.2024 наголошував на неспівмірності заявлених позивачем витрат та просив зменшити їх розмір до 15 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):

- ордер Серії СА № 1089771 від 26.06.2024;

- розрахунок суми судових витрат;

- Акт наданих послуг № 1 від 11.10.2024 на суму 31 500,00 грн;

- договір про надання правової (правничої) допомоги № 73 від 01.06.2024.

Заперечуючи проти заявлених позивачем витрат, відповідач наводив наступні обставини:

- текст позовної заяви та відповіді на відзив складається з копіювання тексту позовної заяви (основну частину якої складає обширний перелік документів, що вимагає надати позивач, цитування норм права та судової практики, виконання процесуальних вимог ГПК України до позову та відповіді на відзив щодо зазначення назв сторін, відсутності спорів, судових витрат, досудового врегулювання, місцезнаходження оригіналів доказів, наявності електронного кабінету і т.д.), що була предметом розгляду у справі №910/4634/23 (копія додається) з незначними правками, пов`язаним зі зміною дат запитуваних документів;

- Додатковим рішенням у аналогічній справі щодо витребування від відповідача такого самого переліку документів, але за інший період виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, часткової не співмірності заявлених судових витрат, з огляду на розумну необхідність судових витрат в цій справі, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви позивачів та необхідність покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 15000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4.3. договору про надання правової (правничої) допомоги № 73 від 01.06.2024, розмір основного гонорару складає 3500 грн за одну годину роботи та 3500 грн за одне судове засідання.

Перелік, вартість та кількість витраченого часу вказані в Акті наданих послуг № 1 від 11.10.2024.

У той же час, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" та у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У рішенні від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Судом при розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення взято до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг; час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг. За висновком суду розмір витрат на правничу допомогу, які представником позивача заявлені до стягнення є завищеними та не співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг.

Проаналізувавши подані позивачем докази на обґрунтування понесених витрат з оплати послуг адвоката та деталізацією послуг, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог заяви щодо відшкодування таких витрат з оплати послуг адвоката за цим актом в повному обсязі, оскільки спір у справі не носить виняткового характеру та не має суспільного інтересу. Схожі за змістом вимоги позивача вже були предметом розгляду в справі № 910/4634/23, а з позовної заяви у справі № 910/7973/24 не вбачається істотної зміни правової позиції щодо предмета спору та норми права.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 875,00 грн, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 у справі № 910/7973/24 вирішено:

1. Закрити провадження в справі № 910/7973/24 в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" надати ОСОБА_1 завірені належним чином засвідчені копії документів: всіх документів, що підтверджують права Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" на майно (рухоме і нерухоме).

2. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) завірені належним чином засвідчені копії документів.

З вказаного рішення вбачається, що провадження було закрите в частині вимог, які вже були вирішені в іншій справі. У той же час, позов ОСОБА_1 задоволено.

Крім того, у мотивувальній частині рішення зазначено, що згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Тож, зважаючи на задоволення позову та не надання відповідачем доказів в порядку ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" про компенсацію здійснених витрат позивачем.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 130, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" про зменшення витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн задовольнити.

2. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12; ) на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

4. У задоволенні решти заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

5. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Некстеп Солюшнз" про ухвалення додаткового рішення відмовити.

6. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 25.03.2025.

Суддя Ю.О. Підченко