ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

20 березня 2025 р. м. Ужгород Справа №907/458/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров, с. Великі Лази Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь, м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Превенція, смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області

про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021; зобов`язання повернути об`єкт оренди та стягнення 1 286 858,10 грн заборгованості по сплаті орендної плати (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог),

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання помічник судді Заяць Р.І.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

Третьої особи не з`явилася

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров, с. Великі Лази Ужгородського району Закарпатської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь, м. Ужгород Закарпатської області про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021; зобов`язання повернути об`єкт оренди та стягнення 797 088 грн заборгованості по сплаті орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2024 відкрито провадження у справі №907/458/24 в порядку загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження до 01.10.2024, підготовче засідання призначено на 03.09.2024. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачеві строк на надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Ухвалою суду від 03.09.2024 підготовче засідання у справі відкладалося з підстав, наведених в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 10.10.2024 прийнято до розгляду та задоволено заяву представника позивача про збільшення позовних вимог б/н від 10.09.2024 (вх. №02.3.1-02/7213/24 від 17.09.2024), якою останній просить стягнути з відповідача суму 1 286 858,10 грн заборгованості по сплаті орендної плати; підготовче засідання відкладено на 05.11.2024.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2024 закрито підготовче провадження у справі №907/458/24 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.12.2024. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання визнана судом на власний розсуд.

Ухвалою суду від 03.12.2024 судове засідання у справі призначено на 04.02.2025.

Ухвалою суду від 04.02.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Превенція, смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області б/н від 26.12.2024 (вх. №02.3.1-02/18/25 від 02.01.2025) про повернення до стадії підготовчого провадження у справі №907/458/24 та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; постановлено повернутись до розгляду справи №907/458/24 на стадію підготовчого провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Превенція, смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області; підготовче засідання призначено на 26.02.2025. Встановлено залученій третій особі строк на подання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову до 25.02.2024.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2025 закрито підготовче провадження у справі №907/458/24 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 20.03.2025. Явка уповноважених представників учасників процесу в судове засідання визнана судом на власний розсуд.

Поданим через підсистему Електронний суд клопотанням №35 від 10.03.2025 (вх. №02.3.1-02/2292/25 від 10.03.2025) представник позивача просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач та третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 26.02.2025 явка учасників справи в судове засідання 20.03.2025 була визнана судом на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача, відповідача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у частині стягнення заборгованості, покликаючись на неналежне виконання відповідачем укладеного між останнім та ТОВ Медичний центр Покров Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2720, в частині взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за період із жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно, внаслідок чого у відповідача виникла та рахується заборгованість перед позивачем на суму 1 286 858,10 грн.

Водночас із посиланням на п. 3.6., 6.1.2., 8.5. та 8.6. укладеного між сторонами Договору представник позивача вказує на наявність правових підстав для розірвання останнього та зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди у примусовому порядку.

При цьому, представник позивача зазначає, що 01.03.2024 ТОВ Медичний центр Покров було надіслано на адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання Договору оренди із висловленою в ньому пропозицією сплатити заборгованість з орендних платежів, звільнити об`єкт оренди та підписати його акт приймання-передачі у строк до 22.03.2024, однак, відповідне повідомлення в подальшому повернуто без вручення адресату у зв`язку зі спливом терміну зберігання.

Як стверджує представник позивача, намагаючись досягти з відповідачем взаємного порозуміння в орендних відносинах, ТОВ Медичний центр Покров 18.04.2024 нарочно вручило відповідачу повторне повідомлення про дострокове розірвання Договору оренди з наведеною в ньому пропозицією 25.04.2024 підписати угоду (Договір) про відповідне розірвання, 30.04.2024 звільнити орендоване приміщення, а також до 01.05.2024 сплатити існуючу заборгованість із орендної плати.

Покликаючись на відсутність будь-якого реагування на вищевказане повідомлення з боку відповідача, представник позивача наголошує на наявності підстав для стягнення з відповідача суми 1 286 858,10 грн заборгованості зі сплати орендної плати, розірвання спірного Договору оренди у зв`язку з істотним порушенням його умов (у частині своєчасного та повного внесення орендних платежів) та зобов`язання ТОВ Превеншн Госпіталь повернути орендоване майно у стані, в якому таке одержано (з урахуванням нормального зносу).

ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання суду відзиву на позов у порядку ст. 165 ГПК України, на виклик суду впродовж розгляду справи жодного разу не з`явився. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду були надіслані до його електронного кабінету в підсистемі Електронний суд), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Превенція письмово висловленої позиції щодо заявленого позову суду не подало.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров (орендодавцем, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь (орендарем, відповідачем у справі) було укладено Договір оренди нерухомого майна від 14.07.2021, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2720 (далі Договір), згідно із п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне володіння та користування нерухоме майно, а саме: комплекс, що включає в себе: клінічно-діагностичний центр з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: - клінічно-діагностичний центр, під літерою А - загальною площею 2275,80 кв.м.; - вартова, під літерою Б - загальною площею 12,70 кв.м., два приміщення; - насосна, під літерою В - загальною площею 5,80 кв.м., одне приміщення; - ворота №1, загальна площа 14,0 кв.м.; - огорожа №2, загальна площа 108,60 кв.м.; - хвіртка №3 - загальна площа 1,40 кв.м.; - огорожа №4 - загальна площа 25,90 кв.м.; - комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - І; - свердловина ІІ, загальна площа 25,00 кв.м. (надалі іменується Об`єкт оренди, що орендується, Об`єкт оренди), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що об`єкт оренди знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вулиця Східна (мікрорайон Новий), будинок 4-1, та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0188, площею 1,4255 га, з цільовим призначенням для інших оздоровчих цілей та належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯЛ №761784, виданого на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації Закарпатської області №4 від 10.01.2011 та протоколу загальних зборів учасників від 10.11.2011. Орендарю надається право користування частиною земельної ділянки достатньої для влаштування майданчику для стоянки не менш як на 50 (п`ятдесят) транспортних засобів у відповідності до вимог ГБН В.2.3-9:2018, та вільного доступу та проїзду до об`єкту оренди, з кадастровим номером :03:001:0188, загальна площа земельної ділянки 1,4255 га, з цільовим призначенням для інших оздоровчих цілей, у порядку та на умовах, визначених ст. 796 ЦК України.

Об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.01.2012 Великолазівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області. Право власності на об`єкт оренди зареєстровано Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 31.01.2012 за номером запису 1406, в книзі 7, реєстраційний номер 35029187 (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.4., 1.5. Договору, вартість об`єкту оренди, що орендується, з урахуванням її індексації, складає 25 281 292,34 грн. Стан майна на момент укладення Договору оренди визначається в акті приймання передачі.

Згідно з п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання акту приймання передачі об`єкта оренди, що є додатком до Договору.

За змістом п. 2.2., 2.3. Договору визначено, що у разі припинення дії цього Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди у стані не гіршому, ніж він був одержаний, згідно з актом приймання передачі, в термін, що вказаний в рішенні суду чи визначений за згодою сторін, оформленим в письмовій формі, але не пізніше 1 (одного) місяця. Об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання передачі.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору визначено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання Договору та акту приймання передачі. Орендна плата по Договору становить у доларовому еквіваленті 3000 доларів США за один місяць оренди, по офіційному курсу НБУ, який встановлений (визначений) на останній день місяця, за який сплачується орендна плата та сплачується у гривневому еквіваленті (гривні) на розрахунковий рахунок орендодавця.

За положеннями п. 3.6. Договору, у разі несвоєчасного виконання зобов`язань за Договором щодо орендної плати, Договір може бути розірваний достроково на вимогу орендодавця, за умовами п. 8.5. даного Договору.

Підпунктами 5.2.8. та 5.2.11. пункту 5.2. Договору встановлено, що орендар зобов`язаний: - по закінченні строку дії Договору повернути орендодавцю об`єкт оренди у належному стані, придатному для подальшої експлуатації (з урахуванням змін у його стані та зношення), про що оформлюється акт приймання передачі. У разі затримання повернення майна орендодавцеві орендар несе повну відповідальність за об`єкт оренди до підписання акту приймання передачі; - відповідати за виконання своїх обов`язків, передбачених цим Договором.

Згідно з підп. 6.1.2. п. 6.1. Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря дострокового розірвання Договору та відшкодування збитків, якщо: А) орендар не вносить орендну плату; Б) орендар без дозволу орендодавця передав об`єкт оренди або його частину в користування іншій особі; В) у разі невиконання ним своїх зобов`язань по Договору.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей Договір укладено строком на 5 (п`ять) років, що діє з 14 липня 2021 року до 14 липня 2026 року включно.

Договір припиняється внаслідок: - закінчення строку його дії; - достроково на вимогу орендодавця або орендаря (п. 8.5. Договору).

За змістом п. 8.6. Договору визначено, що у разі припинення дії Договору або його розірвання орендодавець має письмово повідомити орендаря про дату передачі орендарем об`єкта оренди орендодавцю. Передача об`єкта оренди оформляється актом приймання передачі, який підписується сторонами Договору. Разом з об`єктом оренди орендар має передати орендодавцю ключі від об`єкта оренди.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту приймання передачі б/н від 14.07.2021, підписаного орендодавцем та орендарем, відповідачу ТОВ Превеншн Госпіталь було передано в оренду нерухоме майно, а саме, комплекс, що включає в себе: клінічно-діагностичний центр з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вулиця Східна (мікрорайон Новий), будинок 4-1, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0188, площею 1,4255 га, з цільовим призначенням для інших оздоровчих цілей.

Водночас право оренди вказаного нерухомого майна за відповідачем зареєстровано 15.07.2021, свідченням чого є наявний у матеріалах справи витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №266484971 від 19.07.2021.

Судом встановлено, що у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендних платежів за Договором, позивач звертався до останнього з повідомленнями про дострокове розірвання Договору оренди, зокрема:

- листом б/н від 29.02.2024 (повернутий без вручення ТОВ Превеншн Госпіталь із відміткою за заявою відправника/адресата) пропонував у строк до 22.03.2024 сплатити заборгованість із нарахованих орендних платежів за період із жовтня 2023 року по лютий 2024 року та з 01.03.2024 по 22.03.2024, звільнити об`єкт оренди, підготувати його для передачі орендодавцю шляхом підписання 22.03.2024 відповідного акту приймання передачі і з`явитися 22.03.2024 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова О.В. для посвідчення Договору про розірвання Договору оренди;

- листом б/н від 17.04.2024 (отриманий нарочно одним із засновників та кінцевим бенефіціарним власником відповідача ОСОБА_1 , що засвідчено наявним на листі-повідомленні особистим підписом останнього та печаткою ТОВ Превеншн Госпіталь) пропонував 25.04.2024 підписати Договір про дострокове розірвання Договору оренди від 14.07.2021, примірник якого додано до вказаного повідомлення, 30.04.2024 повністю звільнити орендовані приміщення та передати їх орендодавцю за актом приймання передачі (разом із ключами від об`єкта оренди), а також у строк до 01.05.2024 погасити заборгованість із орендної плати, починаючи з жовтня 2023 року по квітень 2024 року включно.

Подальше невиконання відповідачем умов Договору нерухомого майна від 14.07.2021 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем за період із жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно у розмірі 1 286 858,10 грн, стало підставою звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідача означеної суми грошових коштів у примусовому порядку.

Крім того, із посиланням на п. 3.6., 6.1.2., 8.5. та 8.6. Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021 та обставину систематичної несплати відповідачем сум орендних платежів за користування об`єктом оренди, позивач вказує на наявність правових підстав для дострокового розірвання вищевказаного Договору та зобов`язання ТОВ Превеншн Госпіталь повернути орендоване майно у стані, в якому таке одержано (з урахуванням нормального зносу).

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою частини 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Проаналізувавши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору від 14.07.2021, суд дійшов висновку про те, що останній за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна та підпадає під регулювання глави 58 Цивільного кодексу України і параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3 ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України Про оренду державного та комунального майна.

Вказані приписи кореспондуються з положеннями ст. 283 Господарського кодексу України, якими визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, у порушення умов Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021, неналежно виконувалися взяті на себе зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за користування орендованим приміщенням у період із жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 286 858,10 грн (що є гривневим еквівалентом суми 33 000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на останній день кожного зі спірних місяців, за які підлягала сплаті орендна плата).

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов`язання (зобов`язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність у матеріалах справи письмових заперечень та контррозрахунків із боку відповідача із приводу заявленої до стягнення суми 1 286 858,10 грн заборгованості по сплаті орендної плати, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог у цій частині, з огляду на що останні підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021 та зобов`язання відповідача повернути орендоване майно у стані, в якому таке одержано (з урахуванням нормального зносу), суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

При цьому, повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення його умов, визначено через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, і це відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України віднесено, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23 зазначено, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість, разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №922/367/21, від 04.07.2023 у справі №906/649/22, від 20.02.2024 у справі №917/586/23, від 02.04.2024 року у справі №922/1165/23 та інші).

У пунктах 88-93 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено таке:

88. Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.

89. Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору.

90. Ураховувати істотність порушення важливо, оскільки протилежне тлумачення норм права може призвести до того, що управнена сторона договору, яка має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке становище є неприпустимим, оскільки може порушити стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності між тяжкістю порушення договірних умов і відповідальністю, яка застосовується за таке порушення. Незастосування критерію істотності порушення позбавляє зобов`язану сторону договору можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує управнену сторону відмовлятися від договору (розривати його) за найменшого порушення.

91. Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди.

92. Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №199/3846/19).

93. Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 виснувала, що у контексті частини другої статті 651 Цивільного кодексу України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості (пункт 102).

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд.

Визначена ст. 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №924/617/22, підставою для розірвання договору є систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання). При цьому сам факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як зазначалось судом попередньо, пунктом 3.6. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань за Договором щодо орендної плати, Договір може бути розірваний достроково на вимогу орендодавця, за умовами п. 8.5. даного Договору.

Водночас за змістом підп. 6.1.2. п. 6.1. Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря дострокового розірвання Договору та відшкодування збитків, якщо орендар, зокрема, не вносить орендну плату.

Договір припиняється, у тому числі, достроково на вимогу орендодавця або орендаря (п. 8.5. Договору).

За встановлених судом у даній справі обставин, відповідач систематично не сплачував належні за Договором орендні платежі у розмірі та у строк, що визначені останнім, тим самим допустивши виникнення заборгованості перед позивачем за період із жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно на суму 1 286 858,10 грн, і вказане, у свою чергу, є суттєвим порушенням умов договору в розумінні статті 610, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, одним із наслідків якого, згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, законодавець визначає розірвання договору.

При цьому, судом встановлено факт дотримання позивачем визначеної Договором процедури його дострокового розірвання на вимогу орендодавця, що знайшла свій вияв у надісланні відповідачу листів-повідомлень б/н від 29.02.2024 та б/н від 17.04.2024, які останнім залишені без будь-якого реагування.

У зв`язку з наведеним, суд визнає вимогу позивача про розірвання Договору оренди нерухомого майна від 14.07.2021 документально доведеною та обґрунтованою, відповідачем належними й допустимими доказами не спростованою, а відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Водночас відповідно до положень ч. 1 ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом п. 2.2., 2.3. Договору визначено, що у разі припинення дії цього Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди у стані не гіршому, ніж він був одержаний, згідно з актом приймання передачі, в термін, що вказаний в рішенні суду чи визначений за згодою сторін, оформленим в письмовій формі, але не пізніше 1 (одного) місяця. Об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання передачі.

Вищенаведені договірні положення кореспондуються також із підп. 5.2.8. п. 5.2. Договору, яким встановлено, що орендар зобов`язаний, зокрема, по закінченні строку дії Договору повернути орендодавцю об`єкт оренди у належному стані, придатному для подальшої експлуатації (з урахуванням змін у його стані та зношення), про що оформлюється акт приймання передачі. У разі затримання повернення майна орендодавцеві орендар несе повну відповідальність за об`єкт оренди до підписання акту приймання передачі.

За змістом п. 8.6. Договору визначено, що у разі припинення дії Договору або його розірвання орендодавець має письмово повідомити орендаря про дату передачі орендарем об`єкта оренди орендодавцю. Передача об`єкта оренди оформляється актом приймання передачі, який підписується сторонами Договору. Разом з об`єктом оренди орендар має передати орендодавцю ключі від об`єкта оренди.

Беручи до уваги встановлені судом підстави для розірвання спірного Договору, заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача повернути орендоване майно у стані, в якому таке одержано (з урахуванням нормального зносу), аналогічно підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених прокурором обставин суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 25 358,87 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь, вул. Швабська, будинок 70, квартира 12, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44271776) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров, вул. Східна, будинок 4-1, с. Великі Лази, Ужгородський район, Закарпатська область, 89440 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36298086) суму 1 286 858,10 грн (Один мільйон двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень 10 коп) заборгованості по сплаті орендної плати, а також 25 358,87 грн (Двадцять п`ять тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 87 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. Розірвати Договір оренди нерухомого майна від 14.07.2021, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та зареєстрований у реєстрі за №2720, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров і Товариством з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь.

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Превеншн Госпіталь (вул. Швабська, будинок 70, квартира 12, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44271776)) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Медичний центр Покров (вул. Східна, будинок 4-1, с. Великі Лази, Ужгородський район, Закарпатська область, 89440 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36298086)) об`єкт оренди комплекс, що включає в себе клінічно-діагностичний центр з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: - клінічно-діагностичний центр, під літерою А - загальною площею 2275,80 кв.м.; - вартова, під літерою Б - загальною площею 12,70 кв.м., два приміщення; - насосна, під літерою В - загальною площею 5,80 кв.м., одне приміщення; - ворота №1, загальна площа 14,0 кв.м.; - огорожа №2, загальна площа 108,60 кв.м.; - хвіртка №3 - загальна площа 1,40 кв.м.; - огорожа №4 - загальна площа 25,90 кв.м.; - комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - І; - свердловина ІІ, загальна площа 25,00 кв.м., який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вулиця Східна (мікрорайон Новий), будинок 4-1, та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0188, площею 1,4255 га, з цільовим призначенням для інших оздоровчих цілей, у стані, в якому він одержаний (із урахуванням нормального зносу).

5. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

6. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 04.04.2025.

Суддя Л.І. Пригара