ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2790/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства Гарантований покупець на ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.12.2024 року у справі №908/2790/24 (суддя Горохов І.С.)

за позовом Державного підприємства Гарантований покупець, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27

до відповідача Приватного підприємства Нацпрод, 69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 26 А, офіс 5

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 року до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Гарантований покупець до відповідача Приватного підприємства Нацпрод про стягнення заборгованості за договором № 16887/01 від 18.04.2019 року в сумі 45 838 894,35 грн.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі № 908/2790/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/6200/24.

В обґрунтування вимог клопотання представник відповідача вказував на те, що у справі № 908/2790/24 позивачем заявлені вимоги про стягнення суми 45 838 894,35 грн в якості переплати за куплену позивачем у липні 2022 березні 2023 електричну енергію.

За твердженнями позивача переплата за куплену електричну енергію виникла в нього внаслідок відсутності фізичного відпуску електроенергії відповідачем у спірні періоди.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на оновлені ПрАТ НЕК Укренерго, як адміністратором комерційного обліку, сертифіковані дані комерційного обліку в системі Market Management System (MMS) за вказаний період.

Наведені обставини фактично є єдиним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог.

Між тим, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по сумі переплати необхідно встановити наявність/відсутність фізичного відпуску електричної енергії відповідачем за спірний період. Саме ці обставини є предметом дослідження в іншій справі № 910/6200/24, яка перебуває в провадженні господарського суду міста Києва, в якій ПП Нацпрод заявлені вимоги до ПрАТ НЕК Укренерго про визнання неправомірним коригування в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії ПП Нацпрод за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року та зобов`язання ПрАТ НЕК Укренерго відобразити (поновити) в системі Market Management System (MMS) фактичні передані дані комерційного обліку електричної енергії за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року.

Відповідач зазначав, що станом на дату його звернення з цим клопотанням, господарським судом міста Києва було прийнято рішення в межах справи № 910/6200/24, яким було відмовлено у задоволенні позову. Однак вказане рішення не набрало законної сили, адже, не погодившись з ним, ПП Нацпрод звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка наразі не розглянута.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2024 року у справі №908/2790/24 задоволено клопотання Приватного підприємства Нацпрод про зупинення провадження у справі.

Зупинено провадження у даній справі № 908/2790/24 до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва від 28.10.2024 року у справі № 910/6200/24 за позовом Приватного підприємства Нацпрод до Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю НІК, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 2) Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго; про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Запропоновано сторонам повідомити про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що:

- підставою для звернення позивача з позовом у справі № 908/2790/24 про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилась як переплата за наслідками коригування за період липня 2022 року по березень 2023 року, стали результати проведеного ПрАТ НЕК Укренерго коригування;

- наразі триває процедура оскарження відповідачем в судовому порядку правомірність дій ПрАТ НЕК Укренерго щодо проведення коригування обсягів відпущеної електричної енергії відповідачу у даній справі за період з липня 2022 року по червень 2023 року;

- в провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/6200/24, предметом розгляду в якій є вимоги щодо визнання неправомірним коригування ПрАТ НЕК Укренерго в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії ПП Нацпрод за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року та зобов`язання ПрАТ НЕК Укренерго відобразити (поновити) в системі Market Management System (MMS) фактичні передані дані комерційного обліку електричної енергії за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року;

- вирішення вказаної справи безпосередньо впливає на наявність підстав для стягнення з відповідача у справі № 908/2790/24 суми 45 838 894,35 грн., яку позивач розраховує як переплату за куплену електричну енергію, опираючись при здійсненні розрахунку на надані ПрАТ НЕК Укренерго скориговані дані комерційного обліку за період з липня 2022 року по березень 2023 року, який є частиною періоду, протягом якого дії ПрАТ НЕК Укренерго щодо здійснення коригування є предметом оскарження у справі № 910/6200/24.

На думку суду першої інстанції існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/6200/24 і наявні підстави для зупинення провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом при її постановленні неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апелянт вказує, що:

- приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд керувався положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

- застосовуючи дану правову норму, за вимогами ст. 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема, щодо неможливості розгляду справи. Між тим, такі доводи суду відсутні;

- враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

- судом не враховано, що предметом спору в цій справі є стягнення коштів за договором, а предметом доказування відповідно є обставини здійснення фактичного відпуску електроенергії ПП Нацпрод за розрахунковий період липень 2022 року - березень 2023 року, а не оскарження дій іншої особи (ПрАТ НЕК Укренерго) щодо коригування даних комерційного обліку, що має місце у справі № 910/6200/24.

Гарантований покупець не є стороною чи учасником справи № 910/6200/24, що, з позиції позивача у тій справі (ПП Нацпрод), фактично підтверджує відсутність існування будь-якого взаємозв`язку між цією справою та справою № 910/6200/24. Тобто надання оцінки діям НЕК Укренерго щодо коригування даних комерційного обліку в іншому судовому процесі не є визначальним для вирішення цієї справи щодо невиконання ПП Нацпрод своїх зобов`язань перед Гарантованим покупцем.

Скаржник вважає, що зважаючи на зібрані у справі докази, місцевий суд в межах вирішення спору в цій справі, не лише міг, але й був зобов`язаний самостійно, дотримуючись завдань та принципів господарського судочинства, закріплених у ст. 2 ГПК України, в тому числі змагальності та диспозитивності, встановити обставини, які є предметом доказування у ній, застосувати джерела права та розглянути спір у відповідності зі ст.ст. 2 та 11 ГПК України.

Відтак, встановлення факту щодо правомірності коригування даних комерційного обліку та здійснення відповідачем генерації (відпуску) електричної енергії у спірний період в жодній мірі не впливає на вирішення судом питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості (суми переплати) за договором від 18.04.2019 року № 16887/01.

Вважає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не навів достатніх мотивів та доводів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 910/6200/24, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Судом не зазначено, як судове рішення у справі № 910/6200/24, спір у якій фактично зводиться до незгоди ПП Нацпрод з діями НЕК Укренерго щодо коригування даних комерційного обліку, може вплинути на вирішення спору у даній справі, предметом спору в якій є стягнення коштів на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом.

У відповідній частині судом лише формально зазначено, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/6200/24. Однак, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Апелянт наголошує, що зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/6200/24, здійснене з порушенням приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі № 910/6200/24, так і стосовно того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, призведе до безпідставного затягування розгляду справи, нездійснення розгляду справи упродовж розумного строку, що суперечитиме засадам господарського судочинства та вимогам Конвенції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи та просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025 року відкрито апеляційне провадження у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 6 частини 1 статті 255 ГПК України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про зупинення провадження у справі (п. 12).

Згідно з частиною 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупинення провадження у справі - це перерва у розгляді справи на невизначений строк. У разі зупинення провадження у справі припиняється здійснення процесуальних дій у такій справі.

Статтею 227 ГПК України передбачено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:

1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п.п. 8.11, 8.12 постанови від 01.03.2024 року у справі № 910/17615/20 сформулював висновок про те, що, по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 року у справі № 357/10397/19).

У разі застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Місцевий господарський суд, зупиняючи провадження у даній справі, дійшов висновку, що обставини, встановлені судом у справі № 910/6200/24 щодо правомірності/неправомірності корегування даних комерційного обліку електричної енергії за період з липня 2022 року по березень 2023 року та не/поновлення в системі фактичних даних, матимуть преюдиціальне значення для розгляду цієї справи, відповідно, є об`єктивно неможливим розгляд справи № 908/2790/24 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/6200/24.

Проте, колегія суддів зазначає, що обставини, встановлені в іншій судовій справі, які можуть впливати на підстави та розмір заявлених позовних вимог, не свідчать про неможливість розгляду справи № 908/2790/24.

На переконання колегії суддів відсутні обставини, що унеможливлюють розгляд даної справи в межах заявлених позовних вимог та які перешкоджають суду самостійно здійснити оцінку зібраних у справі доказів.

Так, процесуальна норма пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У свою чергу, констатація судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі факту наявності об`єктивної неможливості вирішення вказаної справи не свідчить, що така обставина існує, та, дійсно, в іншій справі, яка розглядається, вона буде встановлена.

Отже, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України, оскільки розгляд справи № 908/2790/24 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог статей 74, 86 ГПК України, суттєвих обставин у даній справі під час її розгляду судом першої інстанції.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Обов`язок національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 927/548/19, від 29.04.2020 року у справі № 903/611/19, від 20.06.2019 року у справі № 910/12694/18, від 05.03.2019 року у справі № 910/5425/18.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом частини 3 статті 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.

За вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розподіл судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має бути здійснено виходячи зі змісту норм статті 129 ГПК України, за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 280, 281, 282, 284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.12.2024 року у справі № 908/2790/24 скасувати.

Матеріали справи № 908/2790/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков