ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/263/25

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право», м. Київ

до відповідача Комунальне підприємство «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Хотів Київської області

про стягнення 175 569,55 грн.,

без виклику представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПП Право», м. Київ (далі по тексту ТОВ «ПП Право») через систему «Електронний суд» 20.01.2025 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Хотів Київської області (далі по тексту КП «Хотів»), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача

109 500,00 грн. заборгованості, нарахованої за Договором №014/2021 від 15.04.2021 року на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг у період з липня 2021 року по грудень 2021 року, з яких: 73 000,00 грн. заборгованість по місячним платежам, 36 500,00 грн. загальна сума штрафів за прострочення платежів у спірний період;

55 630,90 грн. інфляційних витрат, нарахованих у період з серпня 2021 року по грудень 2024 року,

10 438,62 грн. 3% річних, нарахованих у період з 10.08.2021 по 19.01.2025.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №014/2021 від 15.04.2021 року на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг, щодо своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2025 позовну заяву ТОВ «ПП Право» залишено без руху. Зобов`язано ТОВ «ПП Право» усунути недоліки позовної заяви, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме подати суду належним чином засвідчену копію Договору №014/2021 від 15.04.2021 на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг з усіма додатками, додатковими угодами, змінами та доповненнями (за наявності).

24.01.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2025 відкрито провадження у справі №911/263/25 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача КП «Хотів» подати суду докази оплати заборгованості, нарахованої за Договором №014/2021 від 15.04.2021 на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг у період з липня 2021 по грудень 2021 (частина 2 ст. 74 ГПК України), докази розірвання, припинення договірних зобов`язань сторін за Договором №014/2021 від 15.04.2021; докази наявності повноважень в.о. начальника Токарця Ю.В. на укладення договорів від імені КП «Хотів» на дату 15.04.2021.

Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Копію ухвали від 29.01.2025 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до електронного кабінету КП «Хотів» 30.01.2025, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.

Гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 14.02.2025.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 18.03.2025 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «ПП Право» до КП «Хотів» про стягнення 175 569,55 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

15.04.2021 між ТОВ «ПП Право» (виконавець) та КП «Хотів» (клієнт) був укладений договір №014/2021 на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг (далі Договір), за умовами якого:

- виконавець зобов`язується надавати абонентські юридичні та консалтингові послуги по наданню консультаційно-інформаційної та професійної правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти послуги та оплачувати їх в обсязі та в строки, визначені договором (п.1.1);

- вартість помісячних послуг за домовленістю сторін встановлюється у розмірі, кратному 2 встановленим на момент укладення договору розмірам мінімальних заробітних плат, що відповідає 12 000,00 грн./місяць і оплачується клієнтом у період дії договору.

Встановлена договором вартість послуг у сумі 12 000,00 грн./місяць за базовий перший місяць дії договору підлягає перерахунку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати на підставі відповідних нормативно-правових актів шляхом її приведення до розміру, кратного розміру 2 законодавчо встановленим мінімальним заробітним платам (п.4.2);

- строком оплати послуг визначено період з 01 по 10 число, наступного за тим, в якому надавались послуги, місяця. Підставою для перерахування оплати помісячних абонентських юридичних та консалтингових послуг виконавцю є даний договір, як документ первинної звітності (п.4.3);

- виконавець не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому надавались послуги, має право подати клієнту акт прийому-передачі послуг та в разі необхідності виставляє рахунок за послуги згідно умов договору. Відсутність чи не підписання клієнтом акту прийому-передачі послуг не звільняє останнього від обов`язку негайно прийняти та оплатити виконавцю обумовлену договором вартість помісячних послуг (п.4.4);

- за прострочення виконання грошових зобов`язань більш, ніж на два місяці, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кожен місяць (п.5.2);

- даний договір укладений строком на дванадцять місяців з 15.04.2021 по 15.04.2022 і підлягає пролонгації на наступний календарний рік на тих же умовах у разі, якщо жодна з сторін не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку його дії письмово не повідомить іншу про розірвання.

Приписами статей 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що вартість помісячних послуг за домовленістю сторін встановлюється у розмірі, кратному 2 встановленим на момент укладення договору розмірам мінімальних заробітних плат, що відповідає 12 000,00 грн./місяць і оплачується клієнтом у період дії договору.

При цьому, даний пункт містить застереження про те, що встановлена договором вартість послуг у сумі 12 000,00 грн./місяць за базовий перший місяць дії договору підлягає перерахунку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати на підставі відповідних нормативно-правових актів шляхом її приведення до розміру, кратного розміру 2 законодавчо встановленим мінімальним заробітним платам.

Строком оплати послуг визначено період з 01 по 10 число, наступного місяця за тим, в якому надавались послуги. Підставою для перерахування оплати помісячних абонентських юридичних та консалтингових послуг виконавцю є договір, як документ первинної звітності.

Позивач заявив до стягнення заборгованість за період липень 2021 року - грудень 2021 року.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.

Відтак, відповідач мав обов`язок сплачувати відповідачу у липні 2021 року - листопаді 2021 року по 12 000,00 грн. за кожен місяць, а у груді 2021 року 13 000,00 грн.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 статті 254 ЦК України).

Суд встановив, що строк оплати за липень 2021 року сплив 10.08.2021, а з 11.08.2021 настало прострочення;

за серпень 2021 року сплив 10.09.2021, а з 11.09.2021 настало прострочення,

за вересень 2021 року сплив 11.10.2021 (з урахуванням того, що 10.10.2021 вихідний день), а з 12.10.2021 настало прострочення,

за жовтень 2021 року сплив 10.11.2021, а з 11.11.2021 настало прострочення,

за листопад 2021 року сплив 10.12.2021, а з 11.12.2021 настало прострочення,

за грудень 2021 року сплив 10.01.2022, а з 11.01.2022 настало прострочення.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідач доказів оплати послуг за договором №014/2021 на надання абонентських консультаційно-інформаційних та юридичних послуг у спірний період, суду не подав, в тому числі на вимогу п. 2 ухвали від 29.01.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 73 000,00 грн. є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити повністю.

У зв`язку із простроченням відповідачем оплати на понад два місяці позивач нараховує 36 500,00 грн. штрафу відповідно до п.5.2 Договору

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань більш, ніж на два місяці, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кожен місяць.

З огляду на те, що оплата за спірний період прострочена відповідачем більше ніж на два місяці, суд погоджується з тим, що у позивача наявне право нарахувати та стягнути передбачений договором штраф. Суд, перевіривши правильність нарахування штрафу, встановив, що такий здійснено арифметично вірно та відповідно до умов договору, у зв`язку з чим вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 36 500,00 грн. слід задовольнити у повному обсязі.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості наданих послуг та штрафу, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 55 630,90 грн. інфляційних втрат, нарахованих у період з серпня 2021 року по грудень 2024 року та 10 438,62 грн. 3% річних, нарахованих у період з 10.08.2021 по 19.01.2025.

Щодо вказаних вимог суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд зазначає про помилкове тлумачення позивачем висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц та про помилкове нарахування інфляційних втрат та процентів річних на суму штрафу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020, справа №910/4590/19, зазначила, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналіз положень статей 230-231 ГК України, статті 549 ЦК України свідчить про те, що штраф як вид неустойки та господарсько-правової відповідальності є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом. Тобто штраф не є основним зобов`язанням на яке можна нараховувати інфляційні втрати та відсотки річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Штраф має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про який включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові ОП КГС ВС від 19.01.2024 у справі №911/2269/22.

За таких обставин, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму штрафу є безпідставне та таке, що суперечить закону.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснивши власних розрахунок трьох відсотків річних (на прострочену суму основного боргу), не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становить 7 075,73 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена частково.

Суд, здійснивши власних розрахунок інфляційних втрат (на прострочену суму основного боргу), не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат становить 37 757,15 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена частково.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «ПП Право» частково та ухвалює рішення про стягнення з КП «Хотів» 73 000,00 грн. основного боргу, 36 500,00 грн. штрафу, 7 075,73 грн. процентів річних та 37 757,15 грн. інфляційних втрат.

У зв`язку з тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, який не здійснив оплату за спірним договором, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі 2 422,40 грн. повністю.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Хотів» Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (08171, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Хотів, площа Паширова, буд. 1, ідентифікаційний код 25297366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» (04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 21, кв. 93, ідентифікаційний код 43435662)

73 000,00 грн. (сімдесят три тисячі гривень нуль копійок) основного боргу,

36 500,00 грн. (тридцять шість тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) штрафу,

7 075,73 грн. (сім тисяч сімдесят п`ять гривень сімдесят три копійки) процентів річних,

37 757,15 грн. (тридцять сім тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень п`ятнадцять копійок) інфляційних втрат,

2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх