УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/3401/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 (у складі колегії суддів: Мартюхіна Н.О. (головуючий), Здоровко Л.М., Лакіза В.В.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 (суддя Новікова Н.А.)

у справі № 922/3401/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волонтерська 8А»

про стягнення основного боргу за поставку природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 181 376,91 грн,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг») через систему «Електронний суд» подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 та рішення Господарського суду Харківської області від 04.12.2024 у справі №922/3401/24.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 922/3401/24, зважаючи на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої цієї ж статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (рік подання позовної заяви у справі № 922/3401/24) прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення основного боргу за поставку природного газу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 181 376,91грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ГПК України справа № 922/3401/24 є малозначною.

За змістом касаційної скарги скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Належних обґрунтувань фундаментальності значення касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики розгляду судами спорів у подібних правовідносинах, які могли б бути визнані Судом такими, що підпадають під дію підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі не викладено, а саме по собі посилання на те, що у провадженні господарських судів попередніх інстанцій знаходилися справи у подібних правовідносинах, не вказує на наявність випадку для відкриття касаційного провадження, передбаченого підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

При цьому Суд звертає увагу скаржника на наявність правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постановах: від 30.11.2022 у справі № 916/3837/21, від 13.02.2024 у справі №922/1717/23, якою усунуто розбіжності у застосуванні/незастосуванні судами до об`єднань співвласників багатоквартирних будинків як «колективних побутових споживачів» норм Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі до припинення чи скасування воєнного стану в України.

Висновки, яких дійшли суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги у справі № 922/3401/24, у якій ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» подано касаційну скаргу, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: від 30.11.2022 у справі № 916/3837/21, від 13.02.2024 у справі №922/1717/23.

Доводів щодо винятковості значення саме справи № 922/3401/24 для скаржника касаційна скарга ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» не містить, а отже наявності випадку для розгляду касаційної скарги у цій справі Верховним Судом, передбаченого підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Суд не вбачає.

Вивчивши і проаналізувавши матеріали касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень, інших передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав для розгляду касаційної скарги Верховний Суд також не вбачає.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 922/3401/24.

Керуючись статтями 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 922/3401/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 та рішення Господарського суду Харківської області від 04.12.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

І. С. Міщенко