ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/392/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 (суддя Манько Г.В.)

у справі № 904/392/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі"

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" заборгованості в сумі 353 552 612 грн. 90 коп. за договором №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р. та судових витрат у справі.

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою, згідно якої просить зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" надати АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" належним чином оформлені рахунки на оплату електричної енергії, поставленої за умовами Договору № 22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022 року, у лютому та березні 2022 року.

Рішенням від 21.05.2024 Господарський суд Дніпропетровської області первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" заборгованість в сумі 353 552 612 грн. 90 коп. за договором №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р., судовий збір 1 059 800 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Акціонерним товариством "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/392/24 та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" за первісним позовом відмовити, а зустрічний позов Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з`ясування обставин справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- разом із Актом купівлі-продажу електричної енергії Постачальник надає рахунок на оплату за фактично використану електричну енергію. Оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги, що підставою для оплати за поставлену електричну енергію за умовами договору є саме рахунок на оплату, складання якого та надання його Споживачу у вищевказаний строк, також передбачено умовами договору, та є саме обов`язком Постачальника. Відповідно до п. 5.7. Договору оплата рахунку Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. Оскільки Споживач не оформлював жодних рахунків за спірний період, а комерційна пропозиція не містить дати, від якої має обраховуватись 5-денний строк для їх оплати, оплата наведеного вище рахунку Позивача мала бути здійснена Споживачем у строк, визначений в самому рахунку. Проте, як вбачається з рахунків, наданих Позивачем, вони або не містять строків для їх оплати, або ці рахунки були отримані вже поза межами зазначених у них строків;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Оскільки господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що Позивачем за первісним позовом не було дотримано вищезазначених умов Договору щодо своєчасності, повноти формування та надання Відповідачу за первісним позовом рахунків на оплату. Строк виконання зобов`язання з оплати за наведеним вище рахунком не встановлений і за умовами Договору не настав, що свідчить про відсутність порушення грошового зобов`язання Відповідачем та виключає підстави для задоволення позовних вимог за первісним позовом про стягнення з АТ НЗФ боргу, у зв`язку з їх передчасністю. ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» допустило порушення вимог розділу «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору та приписів розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, що стало підставою несплати АТ «Нікопольський завод феросплавів» за спожиту електроенергію. Однак суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову у цій справі.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

11.12.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ "Юнайтед Енерджі" надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні клопотання АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» про призначення судової економічної експертизи.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 05.03.2025 з`явилися представники позивача та відповідача (апелянта).

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного.

Представники позивача просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано Договір №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р. (далі Договір).

Цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії (код УКТ ЗЕД 2716 000000) як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору (п. 1.1 Договору).

За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1 Договору).

Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору (п. 3.1 Договору).

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.1 Договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п. 5.2 Договору).

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника зі спеціальним режимом використання. При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника зі спеціальним режимом використання. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Поточний рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у o разі його зміни (п. 5.6 Договору).

Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п. 5.7 Договору).

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника.

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника (п. 13.1 Договору).

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано Заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (Додаток№1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №22/01/19-1 від 19.01.2022р. (далі Договір).

ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано Додаток №2 до Договору №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано додаткову угода №1 від 20.01.2022р. до Договору №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано додаткову угода №2 від 10.02.2022р. до Договору №22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано Акт №710 купівлі-продажу електричної енергії від 28.02.2022р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" та товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" підписано Акт №1102 купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" рахунок на оплату №386 від 09.02.2022р. за електроенергію на суму 186 349 311,61 грн. з ПДВ.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" рахунок на оплату №470 від 18.02.2022р. за електроенергію на суму 190 298 817,65 грн. з ПДВ.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" рахунок на оплату №2 від 19.01.2024р. за електроенергію на суму 104 405 177,87 грн. з ПДВ.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" виставлено товариству з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" рахунок на оплату №3 від 19.01.2024р. за електроенергію на суму 209 443 123,42 грн. з ПДВ.

Згідно платіжної інструкції №261021 від 10.02.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" перераховано товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" 36 615 000 грн. Призначення платежу: електрична енергія за лютий по договору №22/01/19-1 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 5 935 833,33 грн.

Згідно платіжної інструкції №261039 від 10.02.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" перераховано товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" 85 400 000 грн. Призначення платежу: електрична енергія за лютий по договору №22/01/19-1 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 14 233 333,33 грн.

Згідно платіжної інструкції №261044 від 10.02.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" перераховано товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" 22 940 000 грн. Призначення платежу: електрична енергія за лютий по договору №22/01/19-1 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 3 823 333,33 грн.

Згідно платіжної інструкції №261048 від 10.02.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" перераховано товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" 2 690 000 грн. Призначення платежу: електрична енергія за лютий по договору №22/01/19-1 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 448 333,33 грн.

Згідно платіжної інструкції №261044 від 10.02.2022р. товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" перераховано товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" 192 098 817,65 грн. Призначення платежу: електрична енергія за лютий 2022р. по договору №22/01/19-1 від 19.01.2022 у т.ч. ПДВ 32 016 469,61 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" з претензією №1 №16/05-4 від 16.05.2023р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" з претензією №10/11-10 від 10.11.2023р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" з претензією №04/12-7 від 04.12.2023р.

Як зазначає позивач за первісним позовом, відповідач відповідь на претензії не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що первісні позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 353 552 612,90 грн є правомірними та підлягають задоволенню, натомість відмовивши у задоволенні зустрічного позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 265 ГК Украйни за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Як визначено ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 ГК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі № 909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Відповідно до п. 5.7. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, шо виставляються постачальником споживачу, мають містині чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього договору, має містити термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати (п. 5.13. договору).

Відповідно до розділу «Термін оплати» комерційної пропозиції, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів:

1) до 10 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений на період з 1 по 10 число включно розрахункового місяця;

2) до 20 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений па період з 11 по 20 число включно розрахункового місяця;

3) до кінця дня останнього календарного дня поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений па період з 21 по останній календарний день включно розрахункового місяця. У разі якщо останній день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця. До 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію.

Постачальник до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим, оформлює акт купівлі-продажу електричної енергії за місяць та в цей же сірок надає його споживачу за допомогою системи ЕДО, а також засобами електронного зв`язку на електронну адресу, вказану у заяві-приєднання до умов договору. Разом із актом купівлі-продажу електричної енергії постачальник надає рахунок па оплату за фактично використану електричну енергію. Оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання. У разі якщо останній день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця (розділ «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції).

З викладеного вбачається, що сторони погодили декілька варіантів визначення настання строку оплати, а саме:

- п. 5.7. договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем;

- розділом «Термін оплати» комерційної пропозиції визначено, що до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію;

- розділом «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції визначено, що оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Апелянт зазначає, що Споживач не оформлював жодних рахунків за спірний період, а комерційна пропозиція не містить дати, від якої має обраховуватись 5-денний строк для їх оплати, оплата наведеного вище рахунку Позивача мала бути здійснена Споживачем у строк, визначений в самому рахунку.

Натомість колегія суддів зауважує, що з аналізу наведених пунктів договору та комерційної пропозиції вбачається, що сторони погодили, що оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку (який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем).

Судом встановлено, що 28.02.2022 року між ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» та АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» складено Акт № 710 купівлі-продажу електричної енергії відповідно до якого у лютому 2022 року поставлено електроенергію на суму 482 853 307,13 гривень (з ПДВ).

Постачальником виставлено Споживачу наступні рахунки на оплату за поставлену упродовж лютого 2022 року електричну енергію, а саме:

- Рахунок на оплату № 386 від 09.02.2022 року на суму 186 349 311,61 гривень (з ПДВ) оплачений у повному обсязі;

- Рахунок на оплату № 470 від 18.02.2022 року на суму 192 098 817,65 гривень (з ПДВ) оплачений Відповідачем частково на суму 152 394 506,04 гривень, залишок заборгованості Відповідача складає 39 704 311, 61 гривень;

- Рахунок на оплату № 2 від 19.01.2024 року на суму 104 405 177,87 гривень не оплачений Відповідачем.

Таким чином, сума заборгованості Відповідача за поставлену електричну енергію в лютому 2022 року складає 144 109 489,46 гривень.

31.03.2022 року між ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» та АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» складено Акт № 1102 купівлі-продажу електричної енергії відповідно до якого у березні 2022 року поставлено електроенергію на суму 209 443 123,42 гривень (з ПДВ).

Постачальником виставлено Споживачу рахунок на оплату № 3 від 19.01.2024 року за поставлену у березні 2022 року електричну енергію на суму 209 443 123,42 гривень (з ПДВ), який Відповідачем не оплачений.

Таким чином, сума заборгованості Відповідача за поставлену електричну енергію в березні 2022 року складає 209 443 123,42 гривень.

Відомості про здійсненні Відповідачем оплати Позивачу за поставлену електричну енергію: Платіжна інструкція № 261021 від 10.02.2022 на суму 35 615 000,00 гривень; Платіжна інструкція № 261039 від 10.02.2022 на суму 85 400 000,00 гривень; Платіжна інструкція № 261044 від 10.02.2022 на суму 22 940 000,00 гривень; Платіжна інструкція № 261048 від 10.02.2022 на суму 2 690 000,00 гривень; Платіжна інструкція № 261375 від 21.02.2022 на суму 192 098 817,65 гривень.

Всього на суму 338 743 817,65 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості складає 353 552 612,90 грн.

Відповідно до п. 5.7. договору, споживач повинен оплатити рахунки за поставлену у лютому та березні 2022 року електричну енергію у строк, визначений у рахунках, однак в виставлених рахунках № 2 та № 3 від 19.01.2024 строк оплати не визначений.

Водночас, в розділі «Термін оплати» комерційної пропозиції визначено, що остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію споживач здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Разом з тим, розділом «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції визначено, що оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Оскільки аналіз змісту договору не дозволяє встановити строки оплати, то у цій справі підлягає застосуванню тлумачення за принципом "contra proferentem" (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча й були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

За наслідком застосуванням зазначеного принципу тлумачення умов договору, ризик настання негативних наслідків покладається на сторін договору, які передбачили таку умову договору, що не конкретизувала строків оплати.

Відповідно до інформації, що міститься на рахунках № 386 від 09.02.2022 та № 470 від 18.02.2022, то відповідач отримав їх 15.02.2022 та 14.03.2022. Таким чином, відповідно до положень розділу «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції відповідач повинен був оплатити рахунок № 386 від 09.02.2022 у строк до 22.02.2022 включно (15.02.2022 + 5 робочих днів), а № 470 від 18.02.2022 у строк до 21.03.2022 включно (14.03.2022 + 5 робочих днів). Аналогічне обчислення строку на оплату застосовується й щодо інших рахунків.

Враховуючи вищевикладене, твердження АТ «НЗФ» стосовно того, що строк виконання зобов`язання з оплати за наведеними вище рахунками не встановлений і за умовами договору не настав, у зв`язку із чим відсутнє порушення відповідачем грошового зобов`язання, є безпідставними.

Також, є необґрунтованим посилання відповідача (скаржника) на положення ст. 613 Цивільного кодексу України та неможливість виконати свій обов`язок з оплати спірних рахунків № 2 та № 3, у зв`язку із не зазначенням позивачем в ньому строку оплати, виходячи з наступного.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу (ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України).

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, умови договору містять альтернативне визначення строку оплати за відсутності його зазначення у рахунку.

Слід наголосити, що з моменту підписання сторонами актів купівлі-продажу електричної енергії № 710 від 28.02.2022 та № 1102 від 31.03.2022 відповідач знав точну кількість та вартість поставленої йому електричної енергії у лютому-березні 2022 року. Реквізити позивача зазначені в розділі 14 «Реквізити та підписи сторін» договору та продубльовані у виставлених рахунках.

При цьому твердження відповідача, що він був позбавлений можливості сплатити рахунки № 386 від 09.02.2022 та № 470 від 18.02.2022. у строк до 10.02.2022 та до 20.02.2022 відповідно, оскільки ці рахунки були отримані поза межами зазначених у них строків, є необґрунтованими, оскільки це не завадило відповідачу сплатити 338 743 817,65 грн за електричну енергію, поставлену в лютому 2022 року, до виставлення та отримання ним рахунків № 386 та № 470.

Водночас, доказів оплати поставленої електричної енергії в сумі 353 552 612,90 грн відповідач не надав.

Таким чином, первісні позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 353552612,90 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову.

Як зазначав позивач за зустрічним позовом, підставою для оплати за поставлену електричну енергію є саме рахунок на оплату, а складання та надання його споживачу у вищевказаний строк передбачено договором та є саме обов`язком постачальника. Відповідно до п. 5.7. договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. В обґрунтування первісних позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на рахунки на оплату № 2 та № 3 на суму 104 405 177,87 грн з ПДВ та 209 443 123,42 грн з ПДВ, в яких зазначено: «сплатити до: -». Таким чином, вищевказані рахунки на оплату, як обов`язкова підстава для здійснення оплати споживачем, були виписані безпосередньо і самостійно відповідачем за зустрічним позовом з порушенням строку їх надання, що не відповідає умовам договору Також, дані рахунки взагалі не містить дату для його оплати, що не відповідає умовам п. 5.7 договору.

Позивач за зустрічним позовом вказував, що з огляду на альтернативний характер умови п. 5.7. договору можна дійти висновку, що споживач наділений правом самостійного вибору строку оплати рахунків постачальника або у строк, визначений у рахунку, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Оскільки споживач не оформлював жодних рахунків за спірний період, а комерційна пропозиція не містить дати, від якої має обраховуватись 5-денний строк для їх оплати, оплата наведеного вище рахунку позивача мала бути здійснена споживачем у строк, визначений в самому рахунку. Проте, як зазначено вище, рахунки на оплату № 2 та № 3 не містять строку для їх оплати. За умовами пп. 1 п. 6.2 договору на споживача покладений обов`язок забезпечити своєчасну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Таким чином, ТОВ «Юнайтед Енерджі» не було дотримано вищезазначених умов договору щодо своєчасності, повноти формування та надання на адресу АТ НЗФ рахунків на оплату. Строку виконання зобов`язання з оплати за рахунками № 2 та № 3 не встановлено, а отже, за умовами договору такий строк не настав. При цьому такі рахунки не можуть вважатися оформленими постачальником належним чином відповідно до умов договору та ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії), а, отже, і не можуть бути належною правовою підставою для проведення оплати за поставлену електроенергію. Таким чином, ТОВ «Юнайтед Енерджі» допустило порушення вимог розділу «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до договору та приписів розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, що стало підставою несплати АТ «Нікопольський завод феросплавів» за спожиту електроенергію.

З огляду на що, позивач за зустрічним позовом просив суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Юнайтед Енерджі надати Акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів належним чином оформлений рахунок на оплату електричної енергії, поставленої за умовами договору № 22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022 року, у лютому та березні 2022 року.

Колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю тверджень АТ «НЗФ», що оскільки рахунки на оплату № 2 та № 3 не містять строків для їх оплати, то такі рахунки не можуть вважатися оформленим постачальником належним чином відповідно до умов договору та ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії), а, отже, і не можуть бути належною правовою підставою для проведення оплати за поставлену електроенергію, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 5.7. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, шо виставляються постачальником споживачу, мають містині чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього договору, має містити термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати (п. 5.13. договору).

Відповідно до розділу «Термін оплати» комерційної пропозиції, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів:

1) до 10 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений на період з 1 по 10 число включно розрахункового місяця;

2) до 20 числа поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений па період з 11 по 20 число включно розрахункового місяця;

3) до кінця дня останнього календарного дня поточного місяця постачання споживач сплачує вартість обсягу електричної енергії, що був замовлений па період з 21 по останній календарний день включно розрахункового місяця. У разі якщо останній день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця. До 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію.

Постачальник до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим, оформлює акт купівлі-продажу електричної енергії за місяць та в цей же сірок надає його споживачу за допомогою системи ЕДО, а також засобами електронного зв`язку на електронну адресу, вказану у заяві-приєднання до умов договору. Разом із актом купівлі-продажу електричної енергії постачальник надає рахунок па оплату за фактично використану електричну енергію. Оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання. У разі якщо останній день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця (розділ «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції).

З викладеного слідує, що сторони погодили декілька варіантів визначення настання строку оплати, а саме:

- п. 5.7. договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем;

- розділом «Термін оплати» комерційної пропозиції визначено, що до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію;

- розділом «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції визначено, що оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Враховуючи наведене, з аналізу наведених пунктів договору та комерційної пропозиції вбачається, що сторони погодили, що оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку (який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем).

В розділі «Термін оплати» комерційної пропозиції визначено, що остаточний розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяця електричну енергію споживач здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Разом з тим, розділом «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції визначено, що оплата рахунка за фактично використану електроенергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.

Оскільки аналіз змісту договору не дозволяє встановити строки оплати, то у цій справі підлягає застосуванню тлумачення за принципом "contra proferentem" (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча й були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

За наслідком застосуванням зазначеного принципу тлумачення умов договору, ризик настання негативних наслідків покладається на сторін договору, які передбачили таку умову договору, що не конкретизувала строків оплати.

Відповідно до інформації, що міститься на рахунках № 386 від 09.02.2022 та № 470 від 18.02.2022, то відповідач отримав їх 15.02.2022 та 14.03.2022. Таким чином, відповідно до положень розділу «Строк надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати» комерційної пропозиції відповідач повинен був оплатити рахунок № 386 від 09.02.2022 у строк до 22.02.2022 включно (15.02.2022 + 5 робочих днів), а № 470 від 18.02.2022 у строк до 21.03.2022 включно (14.03.2022 + 5 робочих днів). Аналогічне обчислення строку на оплату застосовується й щодо інших рахунків, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

При цьому як встановлено судом та вже було зазначено, умови договору містять альтернативне визначення строку оплати за відсутності його зазначення у рахунку.

З моменту підписання сторонами актів купівлі-продажу електричної енергії № 710 від 28.02.2022 та № 1102 від 31.03.2022 відповідач знав точну кількість та вартість поставленої йому електричної енергії у лютому-березні 2022 року. Реквізити позивача зазначені в розділі 14 «Реквізити та підписи сторін» договору та продубльовані у виставлених рахунках.

Більше того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм у сукупності з ст. 265 ГК Украйни, ст.ст. 655, 712 ЦК України саме з фактом поставки товару постачальником та його прийняттям покупцем пов`язується настання обов`язку з оплати, що має бути підтверджено відповідними доказами, першочергово первинними документами.

Так, у постанові Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17 було зазначено, що: «Стосовно невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку-фактуру судова колегія вважає, що невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги, надані позивачем. Так, за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України».

В свою чергу, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).

Враховуючи викладене, рахунок сам по собі не є первинним документом, який би підтверджував обставини господарської операції з постачання, а є бухгалтерським інформативним документом, який в тому числі містить реквізити для оплати. У спірних відносинах такі реквізити вказані, зокрема, у договорі.

Отже, відсутні підстави стверджувати, що наявна відкладальна умова (у розумінні приписів статті 212 ЦК України) щодо виконання відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань з оплати отриманого від позивача товару.

Так само, АТ «НЗФ» не доведено суду наявність обставин прострочення кредитора згідно ст. 613 ЦК України, з якими пов`язувалася б можливість здійснення оплати за Договором, адже факт не зазначення в рахунках на оплату № 2 та № 3 строків для їх оплати як і виставлення спірних рахунків з порушенням строку їх надання, жодним чином не впливає на зобов`язання позивача за зустрічним позовом з їх оплати та, в даному випадку жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача за зустрічним позовом.

Колегія суддів зауважує, що саме на Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", як позивача за зустрічним позовом, покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Однак, всупереч наведеному позивач за зустрічним позовом не довів перед судом, яким чином не зазначення в рахунках на оплату № 2 та № 3 строку їх оплати, за наявності передбаченого договором альтернативного визначення строку оплати (за відсутності його зазначення у рахунку), а також виставлення відповідачем за зустрічним позовом спірного рахунку з порушенням строку його надання, порушує його права та законні інтереси.

Також, обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту, зокрема, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Енерджі надати Акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів належним чином оформлений рахунок на оплату електричної енергії, поставленої за умовами договору № 22/01/19-1 про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2022 року, у лютому та березні 2022 року, за наявності передбаченого договором альтернативного визначення строку оплати (за відсутності його зазначення у рахунку) не є ефективним і можливим з точки зору подальшого примусового виконання судового рішення.

Адже задоволення позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Юнайтед Енерджі надати Акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів належним чином оформлені рахунки на оплату електричної енергії, в даному випадку за встановлених судом обставин настання строку оплати поставленої у лютому-березні 2022 року електричної енергії жодним чином не вплине на зобов`язання позивача за зустрічним позовом з оплати вказаної електричної енергії, в тому числі на строк здійснення такої оплати, не призведе та не може призвести до відновлення будь-яких порушених (на його думку) прав чи законних інтересів.

В контексті порушення прав позивача за зустрічним позовом та обраного ним способу захисту, суд звертає увагу, що розглядаючи справу, суд, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 43); постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 31.10.2019 у справі № 916/1134/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 02.04.2020 у справі № 910/7160/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц)

За таких умов, зустрічні позовні є такими, що не підлягають задоволенню.

Усім вищенаведеним спростовуються аргументі апелянта наведені у відповідній частині апеляційної скарги, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову у цій справі, вказавши, що позивачем за зустрічним позовом не доведено суду, що виставлення відповідачем за зустрічним позовом спірних рахунків з порушенням строку його надання, порушує його права та законні інтереси.

Щодо клопотання АТ «НЗФ» про призначення економічної експертизи.

У поданому клопотанні представник АТ «НЗФ» просить провести у справі судово-економічну експертизу з наступних питань: - Чи відповідає документальне оформлення взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод феросплавів» за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 22/01/19-1 від 19.01.2022 чинним на час його дії нормативним вимогам? - Чи підтверджується документально та нормативно правильність розрахунків цін електричної енергії, зазначених в Актах купівлі-продажу електричної енергії № 710 від 28.02.2022, №1102 від 31.03.2022 у відповідності до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 22/01/19-1 від 19.01.2022? - Чи підтверджується документально обсяг та вартість електричної енергії, визначений в рахунках на оплату № 386 від 09.02.2022, № 470 від 18.02.2022, № 2 від 19.01.2024, № 3 від 19.01.2024 згідно з Актами купівлі-продажу електричної енергії № 710 від 28.02.2022, №1102 від 31.03.2022 та у відповідності до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 22/01/19-1 від 19.01.2022? - Чи є однаковим порядок формування вартості електричної енергії в Актах купівлі-продажу електричної енергії № 710 від 28.02.2022 та №1102 від 31.03.2022 порівняно з рахунками на оплату № 386 від 09.02.2022, № 470 від 18.02.2022, № 2 від 19.01.2024, № 3 від 19.01.2024? Якщо ні, у чому полягає відмінність в обчисленні вартості електричної енергії за вказаними документами? - Чи підтверджується документально та нормативно заборгованість Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 22/01/19-1 від 19.01.2022 на суму 353 552 612,90 грн.? Проведення судової експертизи доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як передбачено абз. 2 п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 № 4 (далі - Постанова № 4) судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Тобто, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмету доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 у справі № 910/2559/21).

Варто зазначити, що підставою для призначення експертизи є неможливість вирішення судом спору без залучення спеціальних знань, а для встановлення фактичних даних у даній справі відсутня дійсна потреба у спеціальних знаннях, адже обставини, які стосуються предмету спору та входять до кола обставин, пов`язаних з предметом доказування, можуть бути встановлені за допомогою інших засобів доказування.

Згідно ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 73 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, в матеріалах справи містяться підписані обома сторонами акти, відсутні заперечення на розрахунки наведені у даних актах, умови договору визначають термін оплати, а тому всі зазначені документи дозволяють установити обставини по справі без проведення судово-економічної експертизи.

Тобто, сторонами до матеріалів справи долучено докази на підтвердження підстав первісного позову та зустрічного позову, які в силу вимог ст. 86 ГПК України мають бути оцінені судом, а результат такої оцінки має бути викладений у мотивувальній частині рішення суду (ст. 238 ГПК України).

В свою чергу, судом приймається до уваги, що АТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» у ході розгляду в суді першої інстанції та у апеляційній скарзі жодним чином не оспорює суму самої заборгованості, будь-які заперечення щодо обсягу переданої електричної енергії та заперечення щодо здійснених оплат відсутні.

Апеляційний суд наголошує, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2021 у справі №917/1196/19.

У даній справі № 904/392/24 колегія суддів також звертає увагу, що згідно абз. 3 п. 2 Постанови № 4 якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19).

Водночас, в матеріалах справи немає будь-яких взаємно суперечливих доказів, що спонукало б суд призначити експертизу, і про наявність таких не зазначає заявник клопотання.

Як передбачено ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, (яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів), яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15 та від 14.01.2020 у справі № 925/1082/18.

Апелянтом не надано суду доказів неможливості самостійно замовити експертне дослідження з об`єктивних причин (як-то відсутність необхідних для проведення експертизи матеріалів тощо).

При цьому наявні у справі документи поряд з розрахунком позовних вимог дозволяють установити обставини у справі без спеціальних економічних знань та проведення судово-економічної експертизи, а відповідач за первісним позовом мав можливість зробити власний контррозрахунок позовних вимог, на підставі первинних документів та умов договору.

Варто також зазначити, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20.

Крім того, правомірність зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України залежить від підставності призначення судової експертизи, необхідно виходити з того, що призначення судової експертизи - це процесуальна дія суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованим. Отже, призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до частини 1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 911/731/18.

Отже, за сукупністю зазначених обставин, апеляційний суд обґрунтовано відмовляє у задоволенні клопотання АТ «НЗФ» про призначення судової експертизи.

Враховуючи сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їм належну правову оцінку.

Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/392/24.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/392/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі №904/392/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 07.04.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко