ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5044/24
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар судового засідання Корчевський М.Ю., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преса» (вх.№2-384/25 від 20.03.2025р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/5044/24
За участю представників сторін:
Від позивача: Гонтар П.А.- на підставі ордеру серії ВН № 1054444 від 29.08.2024р.;
Від відповідача: Яковлева А.О. - в порядку самопредставництва;
Від третьої особи : Цибуля Ю.І. - в порядку самопредставництва.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2025р. у справі №916/5756/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Торговий дім «Преса» до Одеського обласного комунального підприємства (далі - ООКП) «Видавництво «Чорномор`я» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 236 639 грн 18 коп. та 3% річних у розмірі 108 920 грн. задоволено частково, стягнуто з ООКП «Видавництво «Чорномор`я» на користь ТОВ «Торговий дім «Преса» інфляційні втрати у розмірі 86 822 грн 25 коп., 3% річних у розмірі 24 646 грн 18 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 672 грн 03 коп., у задоволенні решти позову відмовлено.

20 березня 2025 року на адресу Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «Торговий дім «Преса» (вх.№2-384/25 ) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/5044/24, стягнення з ООКП «Видавництво «Чорномор`я» на користь ТОВ «Торговий дім «Преса» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обгрунтування заяви ТОВ «Торговий дім «Преса» зазначає, що 30.12.2024р. на підтвердження понесених судових витрат у справі №916/5044/24 було надано копію договору про надання правової допомоги №19 від 01.11.2024р., укладеного з АБ «Гонтар та партнери»; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №19 від 01.11.2024р., згідно умов якої гонорар, який підлягає сплаті Клієнтом на користь Бюро під час представництва його інтересів в Господарському суді Одеської області в справі за позовом до ООКП "Видавництво "Чорномор`я" про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції складає 10 000 грн.; детальний опис робіт; платіжну інструкцію №792-24 від 30.12.2024р.

Також, позивач зазначив, що на виконання положень ч.8 ст. 129 ГПК України надає до раніше наданих доказів на понесення судових витрат копію акта приймання-передачі послуг між ТОВ «Торговий дім «Преса» та АБ «Гонтар та партнери», а також детальний опис робіт станом на 18.03.2025р.

Позивач також звернув увагу на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 19.07.2021 року у справі № 910/1680/19, згідно з якою право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 21.03.2025р. прийнято заяву ТОВ «Торговий дім «Преса» до розгляду та призначено розгляд заяви ухвалення додаткового рішення на 27.03.2025р.

Відповідач у справі - ООКП «Видавництво «Чорномор`я», у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, що надійшло до суду 26.03.2025р., зазначає, що у п. 2.2.а) договору №19 про надання правової допомоги від 01.11.2024р. вказано, що АБ «Гонтар та партнери» має право отримувати оплату (Гонорар) за фактично надану правову допомогу, вартість яких погоджена сторонами в додатку № 1 до цього Договору.

Також у п. 5.2. вказаного договору зазначено, що вартість фактично наданих Клієнту послуг підлягає оплаті за вартістю, погодженою Сторонами в додатку №1 до цього Договору. При цьому, ніяких додатків до договору позивачем до суду надано не було.

На думку відповідача, позивачем не доказано обсяги наданих послуг та їх вартість згідно умов договору № 19 про надання правової допомоги від 01.11.2024р.

Відповідач також зазначає, що зі змісту детального опису наданих послуг вбачається, що витрачений час не є співмірним з обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт з підстав, що позовна заява у справі №916/5044/24 ґрунтується на матеріалах справи №916/3691/22. Крім того, другий детальний опис наданих послуг у справі, що був наданий позивачем до суду 20.03.2025р., містить такі найменування послуг, як «надання консультаційних послуг - 2 год.», «підготовка та подання клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції - 1 год.».

ООКП «Видавництво «Чорномор`я» вважає надання консультаційних послуг із часом 2 год. взагалі безпідставним в рамках надання послуг по судовій справі, а 1 год. на підготовку та подання клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції завищеною. При тому зазначає, що позивачем при розгляді справи №916/3691/22 подавався детальний опис наданих послуг, де по такій самій послуги зазначався час 30 хв., отже, повторне подання відповідного клопотання мало зайняти у адвоката ще менш часу, ніж при попередньому поданні.

Відповідач також звернув увагу на те, що ООКП «Видавництво «Чорномор`я» є комунальним підприємством, власником якого є Одеська обласна рада. Таким чином, стягнення з ООКП «Видавництво «Чорномор`я» коштів призведе, по суті, до стягнення з територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області.

Також, відповідач відмічає, що позивач у заяві просить суд стягнути з ООКП «Видавництво «Чорномор`я» на його користь гонорар адвоката у повному обсязі (10 000 грн), при тому що позовні вимоги задоволені судом частково.

Враховуючи п. 3 ч. 4. ст. 129 ГПК України відповідач вважає, що сума правничої допомоги має бути зменшена судом.

Одеська обласна рада повністю підтримує позицію відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Розглянув матеріали справи, заяву ТОВ «Торговий дім «Преса» про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, заслухав пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Пунктом 3 ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатом розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем - ТОВ «Торговий дім «Преса», було зазначено про намір отримати відшкодування на правничу допомогу у справі у розмірі 10 000 грн.

Разом з тим, 30.12.2024р. позивачем на підтвердження понесених судових витрат в справі №916/5044/24 надано копію договору про надання правової допомоги №19 від 01.11.2024р., укладеного з АБ «Гонтар та партнери», копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №19 від 01.11.2024р., детальний опис робіт та платіжну інструкцію №792-24 від 30.12.2024р. на 10 000 грн.

Таким чином, позивач у справі у першій заяві по суті спору (позовній заяві) зазначив про намір отримання відшкодування витрат на правничу допомогу.

У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення у справі №916/5044/24 Господарським судом Одеської області було ухвалено 18.03.2025р., повний текст складено 24.03.2025р.

20 березня 2025р. до суду від ТОВ «Торговий дім «Преса» надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження зазначених витрат.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з заявою про розподіл судових витрат.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

Відповідно до матеріалів справи, 01.11.2024 р. між ТОВ «Торговий дім «Преса» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Гонтар та партнери» (Бюро) укладено договір про надання правничої допомоги №19 ( Договір), відповідно до п. 1.1 якого Бюро зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги (надалі - «Правова допомога» або «Послуги») Клієнту в справі за Його позовом до Одеського обласного комунального підприємства "Видавництво "Чорномор`я" про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції, на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання Правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору, на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Відповідно до цього Договору Бюро в інтересах Клієнта здійснює адвокатську діяльність та надає Клієнту Правову допомогу.

На підставі вказаного договору та ордеру серії ВТ №1054444 від 01.11.2024р. представництво ТОВ «Торговий дім «Преса» в Господарському суді Одеської області у справі № 916/5044/24 здійснювала адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, яка є членом Адвокатського об`єднання «Гонтар та партнери».

За умовами п. 5.1 Договору його укладено на період виконання Бюро своїх обов`язків, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.2 Договору Адвокатське Бюро «Гонтар та партнери» має право отримувати оплату ( Гонорар) за фактично надану правову допомогу, вартість якої погоджена Сторонами в додатку №1 до цього Договору.

Додатковою угодою №1 до Договору №19 від 01.11.2024 р. сторони погодили, що гонорар, який підлягає сплаті Клієнтом на користь Бюро під час представництва його інтересів в Господарському суді Одеської області в справі за його позовом до ООКП "Видавництво "Чорномор`я" про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції складає 10 000 грн.

При цьому, в Детальному описі наданих послуг у справі №916/5044/24 від 18.03.2025р. зазначено наступні послуги та витрачений час: аналіз діючого законодавства та судової практики у справах з аналогічними правовими відносинами - 2 год.; надання консультаційних послуг - 2 год.; збір доказів, підготовка та подання позову - 10 год.; ознайомлення з відзивом на позов, підготовка та подання відповіді на відзив - 5 год.; підготовка та подання клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції - 1 год.; підготовка та подання відзиву на клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з наявністю кримінального провадження - 2 год.; підготовка та подання відзиву на клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №916/3920/24 - 2 год.; участь в судових засіданнях (орієнтовно) - 3 год.

Як вбачається з Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2025р., який підписаний сторонами та скріплений печатками, ТОВ «Торговий дім «Преса» прийняло надані послуги без заперечень.

Також, згідно платіжної інструкції №792-24 від 30.12.2024р. позивачем перераховано кошти у сумі 10 000 грн. на рахунок Адвокатське Бюро «Гонтар та партнери» із зазначенням платежу: оплата правової допомоги АБ «Гонтар та партнери» в справі №916/5044/24 зг. Договору №19 від 01.11.2024, сума 10 000,00 без податку (ПДВ).

Таким чином, виходячи з матеріалів справи, суд погоджується з позицією позивача про те, що у даному випадку сума гонорару за надані послуги з правничої допомоги є фіксованою та не залежить від кількості наданих послуг, а також часу, що був витрачений на надання таких послуг.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 Цивільного кодексу України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2024 року у справі № 910/6416/22, від 15 серпня 2024 року у справі № 91018756/23; додаткових постановах Великої Палати Верховного суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, Об`єднаної палати КГС Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/2.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).(постанови ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22, від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 ).

При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507, постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 922/3850/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 910/11136/23, від 15 лютого 2024 року у справі № 500/3953/21, від 20 червня 2024 року у справі № 760/11612/23.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення судових витрат та те, що позовні вимоги задоволені судом частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 226 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преса» (вх.№2-384/25 від 20.03.2025р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/5044/24 - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі №916/5044/24.

3. Стягнути з Одеського обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я» (65008, м. Одеса, вул. Б. Дерев`янка, буд.1, , електронна пошта: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преса» (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, буд. 14, оф. 408, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3 226 грн.

4. У задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 01 квітня 2025р.

Суддя Н.В. Рога