ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 квітня 2025 року Справа № 903/1075/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державного агентства з водних ресурсів України, Західного офісу Держаудитслужби, Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут»

про визнання недійсним додаткових угод та стягнення 166 073, 15 грн.

Представники сторін:

прокурор: Гудков М.В., службове посвідчення №071757 від 01.03.2023;

від позивачів: не прибули;

від відповідача: Розгон О.В., посадова інструкція, положення про відділ юридичної і договірної роботи

Встановив: Заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державного агентства з водних ресурсів України, Західного офісу Держаудитслужби, Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» та просить суд:

- визнати недійсними додаткові угоди до укладеного між Регіональним офісом водних ресурсів у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» договору про постачання електричної енергії споживачу № 23- 21/521 від 29.10.2021 (процедура закупівлі: UA-2021-09-16-004388-c), а саме: 1) додаткову угоду № 1 від 11.11.2021; 2) додаткову угоду № 2 від 19.11.2021; 3) додаткову угоду № 3 від 24.11.2021; 4) додаткову угоду № 4 від 15.12.2021; 5) додаткову угоду № 5 від 20.12.2021;

- стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області кошти в сумі 166 073, 15 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.01.2025 на 10:40 год.

Згідно наказу Господарського суду Волинської області №2/02-4 від 22.01.2025 суддя Дем`як В.М. з 26 по 28 січня 2025 року перебувала у відрядженні.

Враховуючи вищезазначені обставини, судове засідання у справі, призначене на 27.01.2025 на 10 год. 40 хв. не відбулось.

Ухвалою суду від 23.01.2025 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 30.01.2025.

Ухвалою суду від 30.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкладено судове засідання на 02.04.2025.

Представники позивачів не прибули у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заявила усне клопотання про зупинення провадження у справі та з огляду на необхідність подання останнього письмово, просила суд здійснити перехід зі стадії розгляду справи по суті до підготовчого провадження.

Прокурор заперечив щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

При цьому, слід врахувати, що значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями «proprio motu», щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Приписами п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 вказав, що на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Отже, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження для надання процесуальної можливості відповідачу подати письмове та обґрунтоване клопотання щодо зупинення провадження у справі, яке є необхідним для правильного вирішення справи, що у свою чергу є підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 183 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках:

1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу;

2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача;

3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Керуючись ст.ст. 120, 181, 182, 183, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі №903/1075/24 до стадії підготовчого провадження.

2. Підготовче засідання призначити на 05 травня 2025 року на 10:40 год.

3. Повідомити сторін, що підготовче судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Волинської області за адресою: м. Луцьк, пр-т. Волі 54а, в залі судових засідань № 103.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. М. Дем`як