АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3180/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - адвокат Бондар М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 (повний текст складено та підписано 28.01.2025, суддя Невінгловська Ю.М.)

у справі №916/3180/24

за позовом Кобилянського Валентина Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС"

до ОСОБА_1

про стягнення 528 058,58 грн

ВСТАНОВИВ

Кобилянський Валентин Олександрович звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" 528 058,58 грн збитків.

В обґрунтування позову Кобилянський В.О. зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ "КОЛОС", уклавши на свою користь договір купівлі-продажу №04/11/21, та набувши право власності на два транспортних засоби, заподіяв позивачеві прямих збитків на суму 528 058,58 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по цій справі задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі №916/3180/24 зупинено на час проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що враховуючи заявлені позовні вимоги, для всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи суду необхідні спеціальні знання експерта, а тому призначення у справі відповідної експертизи є цілком доцільним та правомірним та жодним чином не порушує прав інших учасників справи.

Не погодившись із даним рішенням до Південного-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 по справі № 916/3180/24, якою було задоволено клопотання про призначення судової експертизи та відмовити в задоволенні клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права та невірно надана правова оцінка обставинам справи, з огляду на таке:

- у відповідності до приписів ст. 54 ГПК України ТОВ «Колос» не вправі здійснювати свої процесуальні права по справі без згоди Кобилянського В.О . В той же час, докази відповідної згоди в матеріалах справи відсутні;

- з оскарженої ухвали вбачається, що експертиза була призначена за клопотанням ТОВ «Колос», яке не вправі здійснювати свої процесуальні права, в тому числі й заявляти клопотання про призначення експертизи. Вказане свідчить про допущене порушення норм процесуального права при винесенні оскарженої ухвали;

- поза увагою суду першої інстанції залишено те, що реалізація спірного майна була здійснена за балансовою вартістю вказаних автомобілів, що підтверджується наявними матеріалами справи. Договір купівлі-продажу, за яким було реалізовано спірне майно не визнаний недійсним, а отже є чинним та обов`язковим до виконання його сторонами;

- Господарський суд Одеської області не надав жодної правової оцінки тому факту, що вказані автомобілі вибули з володіння ТОВ «Колос» згідно видаткової накладної, якою автомобілі Разумову В.В. були передані заступником директора ТОВ «Колос» Тищуком В.М. За таких обставин, право власності ТОВ «Колос» на вказані вантажні автомобілі припинилось згідно з правових дій, вчинених заступником директора ТОВ «Колос» Тищуком В.М., а отже відповідачем у справі має бути саме Тищук В.М. , який був заступником директора ТОВ «Колос», а на теперішній час є директором вказаного товариства;

- призначаючи судову експертизу суд першої інстанції поставив для проведення експертизи питання, які взагалі не можуть бути виконаними. Так, на переконання апелянта, є неможливим визначення вартість автомобіля станом на 4 роки потому, при тому, що його стан на момент продажу не досліджувався. Крім того, поставлено питання визначення вартості автомобілів, яких на теперішній час взагалі не існує, оскільки вони зняті з обліку;

- місцевий господарський суд також не взяв до уваги те, що позивачем пропущено строки на звернення з відповідним позовом, а також обрано неналежний спосіб захисту, а тому призначення експертизи спрямовано лише на затягування розгляду справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 відкрито апеляційне провадження по справі №916/3180/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 та призначено справу до розгляду на 19.03.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 02.04.2025.

Під час судового засідання від 02.04.2025 представник апелянта підтримав вимоги та доводи за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча були завчасно та належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно з ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Колегія суддів зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи. Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Кобилянський Валентин Олександрович звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" 528 058,58 грн збитків.

В обґрунтування позову Кобилянський В.О. зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ "КОЛОС", уклавши на свою користь договір купівлі-продажу №04/11/21, та набувши право власності на два транспортних засоби, заподіяв позивачеві прямих збитків на суму 528 058,58 грн.

Так, за твердженням позивача, відповідач, який очолював ТОВ «Колос», придбав в особисту приватну власність у ТОВ «Колос» майно: вантажний автомобіль КАМАЗ, модель 55111, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , за 1447,73 гривні, а вантажний автомобіль КАМАЗ, модель 55111, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 - за 1963,59 гривень.

В той же час, як стверджує позивач, ринкова ціна аналогічних транспортних засобів становить 531 469 гривень 90 коп., тобто майже у 150 разів перевищує ціну, за яку були фактично реалізовані зазначені транспортні засоби.

В свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив про те, що спірне майно було реалізовано за його дійсною вартістю, що підтверджується відповідними довідками, а позивачем не надано доказів вартості спірного майна станом на час його продажу.

Приймаючи до уваги, що предметом спору в даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення збитків, які пов`язані з придбанням у власність майна за ціною, яка є значно нижче ринкової, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду, що для встановлення обставин справи, зокрема ринкової вартість транспортних засобів станом на час їх продажу, дійсно необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, що відповідно й зумовило призначення по справі судової експертизи задля вирішення таких питань.

Призначення у даній справі судової експертизи, на переконання колегії суддів, з огляду на доводи та заперечення обох сторін по справі, є необхідним для правильного вирішення спору та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

При цьому, судова колегія зауважує, що як вбачається з наявних матеріалів справи, майно щодо якого призначено проведення експертного дослідження, знаходиться у власності відповідача, що в свою чергу унеможливлює проведення експертизи на замовлення позивача по справі.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що у відповідності до приписів ст. 54 ГПК України ТОВ «Колос» не вправі здійснювати свої процесуальні права по справі без згоди Кобилянського В.О . В той же час, докази відповідної згоди в матеріалах справи відсутні, з огляду на таке.

За приписами ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Учасники справи мають право, зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п.3 ч.1 ст. 42 ГПК України).

Згідно з ст. 43 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені законодавчі приписи, позивач, як учасник справи не позбавлений можливості на звернення до суду із будь-якими заявами, клопотаннями тощо, зокрема задля доведення власної позиції щодо заявлених позовних вимог.

До того ж колегія суддів зауважує, що наявні матеріли справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що Кобилянський В.О., який діє в інтересах ТОВ «Колос», будь-яким чином заперечував проти заявленого клопотання про призначення судової експертизи.

Не приймаються колегією суддів до уваги й твердження апелянта про те, що поза увагою суду першої інстанції залишено те, що реалізація спірного майна була здійснена за балансовою вартістю вказаних автомобілів, оскільки як вже було вказано вище, позивач по справі ставить під сумнів вартість автомобілів за якою їх було реалізовано та зазначає, що вона не відповідає ринковій вартості аналогічного майна станом на час продажу.

Відхиляються судом апеляційної інстанцій й доводи скаржника з приводу неможливості визначення вартість автомобіля станом на час його продажу, оскільки визначення такого питання входить саме до компетенції експерта, який має вирішити поставлене питання.

Колегія суддів залишає поза увагою доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку на звернення з відповідним позовом, обрання неналежного способу захисту, оскільки дослідження таких обставин здійснюється судом під час розгляду справи по суті, а не вирішення питання щодо призначення по справі судової експертизи.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального та процесуального права на які посилається апелянт та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання позивач про призначення судової експертизи.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 у справі №916/3180/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.04.2025.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.