ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/58/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрем"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром"

про стягнення 35 000,00грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрем" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком-Пром" 35 000,00грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, вказані витрати складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 3 028,00грн та витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 6 000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаного позивачем ремонту багатопилкового верстата 10 згідно акту надання послуг №02 від 20.01.2022.

В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, ст.193 Господарського кодексу України, ст.526, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 20.01.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

03.03.2025 до суду надійшла заява позивача за вх.№2584 (а.с.28), згідно якої останній надає докази понесених судових витрат, у тому числі, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом суму 4 000,00грн (а.с.29); копію акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № ОУ-0000871 від 27.02.2025 на суму 4 000,00грн (а.с.32), копію рахунка фактури №871 від 27.02.2025 на суму 4 000,00грн (а.с.33), які просить стягнути з відповідача.

Разом з тим, до вказаної заяви позивачем додано копію договору №859 від 30.12.2024 про надання правничої допомоги (а.с.30), копію додаткової угоди №1 від 30.12.2024 до згаданого договору (а.с.31) та копію платіжної інструкції №253 від 27.02.2025 на суму 3 000,00грн. (а.с.34) як доказ часткової оплати за послуги згідно рахунка фактури №871 від 27.02.2025.

05.03.2025 до суду надійшла заява позивача за вх.№2739 про долучення до матеріалів справи ордеру про надання правничої допомоги АМ №1112046 від 09.01.2025 (а.с.35-36).

Відповідно до ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно з ч.2, 3 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

У матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 20.01.2025) відповідачеві 20.02.2025 (а.с.27).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №906/58/25.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрем" (далі виконавець, позивач) надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" (далі замовник, відповідач) послуги з ремонту багатопилкового верстата 10, а саме: ремонт вузлів верстата та збірка верстата, на суму 50 000,00грн, з урахуванням суми ПДВ в розмірі 8 333,33грн, про що свідчить акт надання послуг №02 від 20.01.2022 (а.с.5).

Зі змісту акту вбачається, що замовник претензій по якості та строках виконаних робіт (надання послуг) немає. Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений печатками.

Попередньо, відповідачеві був виставлений рахунок-фактура №СФ-0000001 від 12.01.2022 на вказані вище послуги на ту ж саму суму - 50 000,00грн (а.с.6).

Відповідно до виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрем" за період 09.02.2022-15.02.2022 відповідачем частково здійснені наступні оплати: 09.02.2022 на суму 5 000,00грн; 11.02.2022 на суму 5 000,00грн; 15.02.2022 на суму 5 000,00грн (а.с.7).

У призначенні платежу відповідач зазначив: "за ремонт обладнання згідно рахунка-фактури № СФ-0000001 від 12.01.2022".

04.11.2024 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 01.11.2024 про сплату заборгованості в розмірі 35 000,00грн (а.с.8-9), яку останній отримав 12.11.2024, про що свідчить інформація з офіційного сайту "Укрпошта" (а.с.10).

Листом від 13.11.2024 №13/11/24 відповідач підтвердив факт отримання вимоги від 01.11.2024 та просив у зв`язку зі зміною бенефіціарного власника товариства надати первинні документи, що підтверджують виконані послуги по ремонту обладнання, а саме: договір; відомість дефектів; акт приймання-передачі основних засобів; акт приймання-передачі виконаних робіт; інші первинні документи, що підтверджують ремонт обладнання (а.с.11).

19.11.2024 позивач надіслав на адресу відповідача лист від 18.11.2024 №01 (а.с.12-13) разом з доданими документами, що підтверджують виконані послуги по ремонту обладнання, а саме: рахунок-фактуру №СФ-0000001 від 12.01.2022; виписку з рахунку за період 09.02.2022 - 15.02.2022; акт надання послуг №02 від 20.01.2022.

Вказане поштове відправлення вручене відповідачеві 06.12.2024, про що свідчить інформація з офіційного сайту "Укрпошта" (а.с.14).

Як зазначає позивач, розрахунки вiдповiдачем не проведено, жодних iнших листів вiд останнього не надходило. Станом на день подання позову, відповідач заборгованість не сплатив.

Отже, загальна сума невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за виконані роботи з ремонту багатопилкового верстата 10 становить 35 000,00грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)).

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1 ст.207 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

З огляду на вищезазначене, укладення наведеного акту надання послуг є належним способом укладення даного виду первинних документів відповідно до положень чинного законодавства України.

Зазначений акт надання послуг відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо наявного обсягу обов`язкової інформації яку повинний містити первинний документ, що дає змогу ідентифікувати таких осіб та встановити наявний в них обсяг повноважень для укладення такого первинного документу, а отже є належним доказом виконання позивачем/прийняття відповідачем обсягу робіт з ремонту багатопилкового верстата 10 та документальною підставою для здійснення бухгалтерського обліку такої господарської операцій та виникнення у відповідача відповідних грошових зобов`язань.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Загальними ознаками, які об`єднують усі договірні зобов`язання про надання послуг у єдину групу, є особливості об`єкта. Вони полягають у тому, що по-перше, це послуги нематеріального характеру, а по-друге - вони нероздільно пов`язані з особистістю послугонадавача.

Основною розмежувальною ознакою зобов`язань про надання послуг та підрядних зобов`язань є результат діяльності, що здійснюється послугонадавачем. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має оречевлену форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця немає оречевленого змісту. Сама послуга споживається у процесі її надання, тому її визначення дається як діяльність, спрямована на задоволення будь-яких потреб.

Деякі види послуг у результаті їх надання можуть вносити певні зміни в матеріальну сферу, але визначальною ознакою при їх наданні буде сама діяльність послугонадавача, оскільки при послугах продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Звідси друга розмежувальна ознака полягає в тому, що послуга не може існувати окремо від виконавця, оскільки споживається в процесі діяльності останнього. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2024 по справі №910/7378/23.

Правовий аналіз наведених положень ЦК України, з врахуванням характеру спірних правовідносин, дозволяє дійти висновку, що предметом договірних відносин між сторонами є саме результат виконаних робіт - ремонт багатопилкового верстата 10 (ремонт вузлів верстата, збірка верстата), який повинен неодноразово використовуватись замовником у своїй діяльності та має оречевлену форму.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Згідно із ч.1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Приписами ч.1 ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В матеріалах справи наявний акт надання послуг №02 від 20.01.2022, згідно якого позивач за замовленням відповідача виконав роботи з ремонту багатопилкового верстата 10, а саме: ремонт вузлів верстата та збірка верстата, на суму 50 000,00грн (а.с.5),

Зі змісту акту вбачається, що замовник претензій по якості та строках виконаних робіт (надання послуг) немає.

Вказаний акт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками сторін у справі, що свідчить про прийняття робіт відповідачем без зауважень.

Відповідно до виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрем" за період 09.02.2022-15.02.2022 відповідачем були частково здійснені наступні оплати: 09.02.2022 на суму 5 000,00грн; 11.02.2022 на суму 5 000,00грн; 15.02.2022 на суму 5 000,00грн (а.с.7), із вказівкою на призначення платежу: "за ремонт обладнання згідно рахунка-фактури № СФ-0000001 від 12.01.2022".

Отже, загальна сума невиконаного відповідачем зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт з ремонту багатопилкового верстата 10 становить 35 000,00грн (50 000,00грн 5 000,00грн - 5 000,00 грн - 5 000,00 грн).

За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наявними в справі доказами підтверджено наступне.

04.11.2024 позивач надіслав на юридичну адресу відповідача вимогу від 01.11.2024 про сплату заборгованості в розмірі 35 000,00грн (а.с.8-9), яку останній отримав 12.11.2024, про що свідчить інформація з офіційного сайту "Укрпошта" (а.с. 10).

Листом від 13.11.2024 №13/11/24 відповідач підтвердив факт отримання вимоги від 01.11.2024 та просив у зв`язку зі зміною бенефіціарного власника товариства надати первинні документи, що підтверджують виконані послуги по ремонту обладнання, а саме: договір; відомість дефектів; акт приймання-передачі основних засобів; акт приймання-передачі виконаних робіт; інші первинні документи, що підтверджують ремонт обладнання (а.с.11).

19.11.2024 позивач надіслав на юридичну адресу відповідача лист від 18.11.2024 №01 (а.с.12-13) разом з доданими документами, що підтверджують виконані послуги по ремонту обладнання, а саме: рахунок-фактуру № СФ-0000001 від 12.01.2022; виписку з рахунку за період 09.02.2022 - 15.02.2022; акт надання послуг № 02 від 20.01.2022.

Вказане поштове відправлення вручене відповідачеві 06.12.2024, про що свідчить інформація з офіційного сайту "Укрпошта" (а.с. 14).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 ЦК України та ст.202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання щодо виконання робіт з ремонту багатопилкового верстата 10 виконав належним чином, про що свідчить акт надання послуг №02 від 20.01.2022.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості виконаних робіт з ремонту багатопилкового верстата 10 належним чином не виконав, внаслідок чого загальна заборгованість останнього становить 35 000,00грн. Зазначена обставина відповідачем не спростована, доказів здійснення проплат відповідач суду не надав.

Отже, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі укладеного між сторонами договору у спрощений спосіб, чим порушив вимоги статей 525, 526, 530, 854 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000,00грн, суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з положеннями ч.1, 2, 3, 4 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000,00грн представником позивача подано копію договору №859 від 30.12.2024 про надання правничої допомоги (а.с.30); копію додаткової угоди №1 від 30.12.2024 до згаданого договору (а.с.31); копію акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №ОУ 0000871 від 27.02.2025 на суму 4 000,00грн (а.с. 32); копію рахунка фактури №871 від 27.02.2025 на суму 4 000,00грн (а.с.33); копію платіжної інструкції №253 від 27.02.2025 на суму 3 000,00 грн. (а.с.34); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом суму 4 000,00грн (а.с.29); ордер серії АМ №1112046 від 09.01.2025 про надання адвокатом Білоусом Романом Андрійовичем правничої допомоги ТОВ "Стрем" (а.с. 17).

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт виконання адвокатом позивача умов договору №859 від 30.12.2024 про надання правничої допомоги підтверджується належними доказами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4 000,00грн підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" (12114, Житомирська обл., Житомирський р-н, с.Нова Борова, вул. Лісна, буд. 20, ідентифікаційний код 32610382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрем" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, буд. 14, ідентифікаційний код 32579463)

- 35 000,00 грн заборгованості за виконані роботи;

- 3028,00 грн судового збору;

- 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.04.25

Суддя Шніт А.В.

Направити:

1 позивачу в Електронний кабінет

2 відповідачу () (рек. з пов.)