ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025м. ДніпроСправа № 904/4498/24

За позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Свіжинського Євгена Анатолійовича, с. Волоське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про організацію та експлуатацію майданчика для паркування

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Свіжинського Євгена Анатолійовича і просить суд стягнути основний борг у розмірі 5 302,50 грн., пеню відповідно до п. 7.1 Договору у розмірі 2 439,15 грн., штраф відповідно до п. 7.2 Договору у розмірі 530,25 грн., 3% річних у розмірі 19,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору № 486 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 12.06.2020 в частині повної та своєчасної оплати за користування майданчиком для паркування.

У поданій позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, ухвалу суду від 21.10.2024 про відкриття провадження у справі направлено за його місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 26), що підтверджується конвертом АТ "Укрпошта", повернутим відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 29-33).

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2020 між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, найменування якого змінено на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, (далі Позивач, Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Свіжинським Євгеном Анатолійовичем (далі Відповідач, Оператор) укладено Договір № 486 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Балансоутримувач надає Оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою:

- м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), в районі буд. № 8 (далі майданчик для паркування);

- площа майданчика: 172,5 кв.м;

- кількість машино-місць: 15;

- кількість пільгових місць: 2;

- дні роботи: щоденно;

- час роботи: з 20:00 до 08:00.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування 149,5 кв.м (виключені квадратні метри, які обладнані згідно з п. 2.2.16 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в користування Оператору з моменту підписання сторонами одночасно Договору та акту приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору.

За умовами пп. 2.2.13 п. 2.2 Договору Оператор зобов`язується забезпечити своєчасне та у повному обсязі справляння і перерахування до бюджету міста збору за місця для паркування транспортних засобів у порядку, визначеному відповідним рішенням Дніпровської міської ради з моменту введення майданчику для паркування в експлуатацію та підписання акту введення в експлуатацію майданчика для паркування.

Відповідно до пп. 2.2.14 п. 2.2 Договору Оператор зобов`язується своєчасно та у повному обсязі перераховувати Балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що сума річної плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування, яка підлягає сплаті, складає 9 090,00 грн.

Згідно з п. 4.2 Договору Оператор щомісячно сплачує Балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 757,50 грн., у т.ч. ПДВ 126,25 грн., за один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.3 Договору визначена у п. 4.1 Договору плата за користування сплачується грошовими коштами на поточний рахунок Балансоутримувача, визначений у реквізитах цього Договору.

Згідно з п. 4.4 Договору визначена у п. 4.2 Договору плата сплачується Оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

За умовами п. 4.5 Договору нарахування плати починається з дня підписання Договору і закінчується в день припинення дії Договору.

Відповідно до п. 4.6 Договору Оператор при підписанні Договору протягом 3 робочих днів вносить на поточний рахунок Балансоутримувача плату у розмірі, визначеному п. 4.2 Договору, яка є оплатою за перший місяць користування майданчиком для паркування. Плата за кожний наступний місяць користування майданчиком для паркування здійснюється у строки, встановлені п. 4.4 Договору.

Згідно з п. 4.7 Договору сплата збору до місцевого бюджету здійснюється шляхом перерахування Оператором збору за місця для паркування до органів Державної фіскальної служби за місцезнаходженням земельної ділянки у строки, визначені для квартального звітного (податкового) періоду.

За умовами п. 7.1 Договору у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених Договором, Оператор зобов`язаний у кожному випадку сплатити Балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від суми заборгованості.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених Договором, більш ніж на 10 днів, Оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити Балансоутримувачу штраф у розмірі 10% місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

За умовами п. 7.4 Договору плата, зазначена у п.п. 7.1, 7.2, не звільняє від обов`язку щодо виконання зобов`язань за Договором.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що у разі виникнення у сторони права на стягнення штрафних санкцій, неустойки вона направляє іншій стороні претензію, в якій вказується обґрунтований розрахунок належних до сплати сум штрафних санкцій. Направлення такої претензії не позбавляє права Балансоутримувача звертатись до суду та у судовому порядку стягувати штрафні санкції та неустойки.

Згідно з п. 9.4 Договору сторони підтверджують, що всі претензії за Договором повинні бути розглянуті ними протягом 3 робочих днів з дня отримання претензії.

У випадку невизнання претензії або неотримання відповіді у строк, передбачений п. 9.4 Договору, суперечка підлягає врегулюванню у судовому порядку (п. 9.5 Договору).

За умовами п. 10.1 Договору Договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування.

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що Договір діє до проведення конкурсу з визначення Оператора на право обслуговування майданчика для паркування. Датою втрати чинності Договору вважати дату укладання Договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування між Балансоутримувачем та переможцем конкурсу з визначення Оператора.

12.06.2020 сторони підписали акт приймання-передачі майданчику для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), в районі буд. № 8, відповідно до якого Позивач передав, а Відповідач прийняв у користування майданчик для паркування.

12.06.2020 сторони підписали акт введення в експлуатацію майданчика для паркування комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Миколи Міхновського (вул. Щербини), в районі буд. № 8

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.03.2024 по 30.09.2024 у Відповідача виникла заборгованість за користування майданчиком для паркування у розмірі 5 302,50 грн., а саме:

- за березень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за квітень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за травень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за червень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за липень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за серпень 2024 року становить 757,50 грн.;

- за вересень 2024 року становить 757,50 грн.

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 5 302,50 грн., що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням умов п.п. 4.4, 4.6 Договору та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, кінцевий строк оплати за користування майданчиком настав:

- за березень 2024 року 26.02.2024;

- за квітень 2024 року 25.03.2024;

- за травень 2024 року 25.04.2024;

- за червень 2024 року 27.05.2024;

- за липень 2024 року 25.06.2024;

- за серпень 2024 року 25.07.2024;

- за вересень 2024 року 26.08.2024.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість Відповідача перед Позивачем з оплати за користування майданчиком для паркування за період з 01.03.2024 по 30.09.2024 складає 5 302,50 грн.

Доказів оплати Відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 5 302,50 грн. підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, за умовами п. 7.1 Договору у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених Договором, Оператор зобов`язаний у кожному випадку сплатити Балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від суми заборгованості.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

До того ж, згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню за період з 27.08.2024 по 11.10.2024 у розмірі 2 439,15 грн. Розрахунок здійснено Позивачем на підставі 1%.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, з урахуванням вимог Закону, викладених вище, дійшов висновку, що розрахунок зроблено невірно, оскільки останній повинен бути здійснений без перевищення подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку про стягнення пені з Відповідача в сумі 173,27 грн. В решті позовних вимог в цій частині у розмірі 2 265,88 грн. слід відмовити.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань зі сплати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених Договором, більш ніж на 10 днів, Оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити Балансоутримувачу штраф у розмірі 10% місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача штраф у розмірі 530,25 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок штрафу, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 530,25 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за період з 27.08.2024 по 11.10.2024 у розмірі 19,99 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 19,99 грн. підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 5 302,50 грн., пені відповідно до п. 7.1 Договору у розмірі 173,27 грн., штрафу відповідно до п. 7.2 Договору у розмірі 530,25 грн., 3% річних у розмірі 19,99 грн.

В решті позову слід відмовити.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До того ж, за приписами ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Договір № 486 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" від 12.06.2020 було укладено між юридичною особою (Позивачем) та фізичною особою підприємцем (Відповідачем).

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зазначена норма кореспондується зі ст. 50 Цивільного кодексу України.

Частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Свіжинського Євгена Анатолійовича дата запису: 13.11.2024; номер запису: 001025807; підстава: власне рішення. Тобто, Відповідач втратив статус підприємця під час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати. Фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким Відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, суд дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції, а також врахував інформацію щодо втрати Відповідачем статусу підприємця під час ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (49003, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, 8, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 5 302,50 грн., пеню відповідно до п. 7.1 Договору у розмірі 173,27 грн., штраф відповідно до п. 7.2 Договору у розмірі 530,25 грн., 3% річних у розмірі 19,99 грн. та судовий збір у розмірі 1 760,44 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

01.04.2025