ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення суду

31.03.2025м. Дніпро№ 904/2851/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі колегії: головуючий суддя Рудь І.А., судді Колісник І.І., Красота О.І., за участю секретаря судового засідання Курінової О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро", м. Дніпро

про відстрочення виконання судового рішення у справі:

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро", м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення 58 457 грн 83 коп. за договором оренди приміщення від 01.02.2020

Представники:

від позивача: Лопатнікова А.В., довіреність, адвокат;

від відповідача (заявника): Кузьменко В.С., ордер, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом від 25.05.2020 № б/н в якому просить суд:

- усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 (об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер №1) загальною площею 1 872,10 кв. м, що складається з ЛВС та гаражів від боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Авто Бізнес Дніпро та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Авто Бізнес Дніпро неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 01.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 58 457 грн. 83 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 позов задоволено повністю, усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 (об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер №1) загальною площею 1 872,10 кв. м, що складається з ЛВС та гаражів від боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Авто Бізнес Дніпро та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Авто Бізнес Дніпро на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 01.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 58 457 грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 4 204 грн. 00 коп.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20 залишено без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8 678 грн 40 коп. покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро".

13.03.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" до канцелярії суду надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024.

17.03.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" до канцелярії суду надійшла заява про уточнення заяви про відстрочення виконання рішення, в якій останнє просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2581/20 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 на два місяці з дня прийняття відповідної ухвали.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" вказує на те, що наразі існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20, а саме:

- основним видом діяльності ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, особливості здійснення такої господарської діяльності обумовлюють необхідність мати велику кількість обладнання, в тому числі габаритного, демонтаж якого та вивезення потребує доволі значного часу та матеріальних ресурсів і не може бути здійснений в короткий термін;

- ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" виконує відповідні роботи, які необхідні для забезпечення обороноздатності України, на підставі договору про надання послуг від 07.06.2024 №0706-24, укладеного з ТОВ "Рідне Небо", строк дії вказаного договору до 30.06.2025.

Також, наразі у ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" наявні замовлення щодо ремонту автомобільного транспорту для військових.

Вказане підтверджує, що ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" фактично залучено до робіт, необхідних для забезпечення обороноздатності України.

Отже, враховуючи необхідність завершення виконання значного обсягу зобов`язань ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" перед своїми клієнтами та контрагентами, в тому числі щодо виконання робіт та послуг, пов`язаних із обороноздатністю держави, наявність складного та масивного обладнання виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20 потребує додаткового часу та не може бути виконано негайно через об`єктивні обставини.

Наразі забезпечення інтересів сторін можливе лише шляхом надання відповідачу відстрочки у виконанні вказаних рішення та постанови, що дозволить ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" завершити всі господарські процеси без додаткових фінансових витрат, як для позивача, так і для відповідача, а також дозволить мінімізувати ризик настання невиконаних господарських зобов`язань для ТОВ "Авто Бізнес Дніпро", пов`язаних з обороноздатністю країни.

Заявник зазначає, що ТОВ "Авто Бізнес Дніпро", враховуючи інтереси АТ КБ "Приватбанк" докладе зусиль для завершення всіх своїх зобов`язань та добровільного виселення зі спірного приміщення за рішенням суду протягом двох місяців з дня постановлення відповідної ухвали про надання відстрочки.

Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" та призначено її розгляд у судовому засіданні на 24.03.2025.

20.03.2025 від Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" надійшли письмові пояснення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" про відстрочення виконання судового рішення у справі № 904/2851/20, в яких останнє зазначає про те, що проаналізувавши обставини заявлені ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" як такі, що нібито впливають на виконання рішення суду, можливо дійти висновку, що вони є суто суб`єктивними та не є винятковими випадками.

Фактично відповідачем заявлено про неможливість виконання рішення суду, у зв`язку із перебуванням у приміщенні майна третіх осіб, що є безпідставним, адже строк дії договору оренди з АТ КБ "ПриватБанк" закінчився 30.04.2020.

Крім того, позивач вважає, що будь-яка участь ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" в роботах для забезпечення обороноздатності України не може бути виправданням порушення закону та незаконного користування і неповернення чужого майна.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що на сьогоднішній день відсутнє відкрите виконавче провадження щодо виконання рішення та постанови у справі № 904/2851/20, та існуючий порядок виконання рішення суду передбачений Законом України "Про виконавче провадження", ТОВ "Авто Бізнес Дніпро" має достатньо часу для звільнення приміщення без відстрочення виконання рішення суду.

З огляду на викладене, позивач просить суд залишити без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" про відстрочення виконання судового рішення у справі № 904/2851/20.

У судовому засіданні, що відбулося 24.03.2025 оголошувалась перерва до 31.03.2025.

У судовому засіданні, що відбулося 31.03.2025 відповідач (заявник) підтримав заяву про відстрочення виконання рішення суду та просив її задовольнити, позивач заперечував щодо задоволення вказаної заяви.

Дослідивши матеріали заяви про відстрочення виконання рішення, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 18 ГПК України, також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України суд, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Водночас необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач у заяві про відстрочку виконання судового рішення зазначив, що враховуючи інтереси АТ КБ "Приватбанк", має намір повністю та добровільно виконати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20 протягом двох місяців з дня постановлення відповідної ухвали про надання відстрочки.

Суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача.

При цьому суд враховує, що відповідач, посилаючись на неможливість виконання судового рішення, не ухиляється від виконання рішень, а лише вказує про тимчасову неможливість виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20

У рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 №5-пр/2013 вказано, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Під час розв`язання питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд має свободу розсуду при врахуванні майнових інтересів сторін, їхнього фінансового стану, ступеня вини кожної сторони у виникненні спору, наявності надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інших обставин.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява № 22774/93, п. 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07 жовтня 2003 року у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17 вересня 2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за приписами ст. 86 такого кодексу.

Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Суд вважає, що відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у даній справі сприятиме досягненню максимального балансу сторін при виконанні судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать про наявність обставин, що ускладнюють своєчасне виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №904/2851/20.

Таким чином, проаналізувавши докази надані відповідачем, в їх сукупності, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи інтереси як боржника, так і стягувача, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20, з урахуванням вимог ч.5 ст.331 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Бізнес Дніпро" про відстрочення виконання рішення суду.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 904/2851/20 до 31.05.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили 31.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.А. Рудь

Суддя І.І. Колісник

Суддя О.І. Красота