ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 910/17011/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Грубник Д.Л.;

від відповідача: Маланюк Н.Ю.;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 (повний текст складено 12.07.2024)

у справі № 910/17011/23 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит»

про витребування майна із чужого незаконного володіння

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» (відповідач) про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» задоволено в повному обсязі. Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, літ. «И» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» судовий збір у розмірі 15 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЦИТ» 31.07.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 скасувати; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що спірне майно реалізовувалось на підставі ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 та відповідного судового наказу від 15.11.2021, отже, спірне майно реалізовувалось в порядку виконання судових рішень, відповідач набув майно у встановлений законом спосіб, через публічні торги, що відбувались на виконання судового рішення.

На думку скаржника, додатковий аналіз історії, яким чином відповідне майно переходило попередньо від колишніх власників, переносить на ТОВ «Тацит» додатковий тягар. Більше того, суд І інстанції повністю проігнорував той факт, що ці арешти були необґрунтовані, а в межах кримінального провадження жодній особі не повідомлено ні про підозру, ні визнано винним. Відповідні ухвали слідчих суддів навпаки підтверджують, що кримінальні провадження не стосувались майна, а тому стверджувати, що ТОВ «Тацит» усвідомлено купляв майно, що було під арештом є безпідставно. Скасування арешту в межах кримінального провадження, навпаки спростовує відповідні факти та підтверджує відсутність обтяжень при проведенні торгів на спірне майно, а також те, що арешти були накладені безпідставно. Проте суд жодним чином не оцінив ухвали про скасування арештів та прийшов до висновку, що ТОВ «Тацит» було відомо про наявність арештів, проте ці ж арешти постійно скасовувались, як необґрунтовані. При цьому, проведення реєстраційної дії по зняттю арешту 28.12.2022 перед реєстрацією права власності за ТОВ «Тацит» вчинялось не за його заявою, а на момент звернення для отримання свідоцтва будь-яких обтяжень не існувало. Відповідну обставину суд також не врахував.

Скаржник вважає, що судом не досліджено в повній мірі, що торги були зупинені вже після їх проведення, при цьому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 у справі № 757/32614/22-к відповідні заборони на проведення торгів було скасовано, не досліджено факту, що ухвала опублікована тільки 13.05.2024 року для загального доступу (роздруківка з ЄДРСР-додається). Отже, зміст цієї ухвали не міг бути відомий жодній із сторін, її текст не був ніде відображений. При цьому в реєстрі відповідна ухвала була зареєстрована тільки 20.11.2022. З відомостей з ЄДРРП не можливо було встановити, в якому саме кримінальному провадженні була накладена ухвалу, тому висновок суд про те, що ТОВ «Тацит» було відомо про кримінальне провадження за № 0004077 не відповідає дійсності.

Скаржник зазначає про те, що на момент участі в торгах, набуття права власності на майно не володів інформацією, що такі торги оскаржуються, набув статуса учасника справи після того, як йому стало відомо про наявність такої справи в межах даної справи, а тому не знав і не міг знати чим саме ТОВ «ФК «Інвест» обґрунтовує заявлені позовні вимоги, а суд І інстанції безпідставно визначив доведеною ту обставину, що ТОВ «Тацит» як учасник справи № 910/11252/22 міг володіти інформацією про наявність кримінального провадження на момент участі в торгах.

Скаржник вказує на те, що майно, що було продано в межах виконання судового рішення на публічних торгах, в силу закону не може бути витребуване від відповідача незалежно від підстав вибуття майна у первісного власника, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 не погодилась з висновками судів та звертала увагу, що за встановленими у цій справі обставинами спірне нерухоме майно було предметом продажу на прилюдних торгах, а саме зазначено, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб (п.6.52. постанови).

Скаржник вважає, що він, при витребуванні майна буде нести надмірний тягар, оскільки в законний спосіб придбав майно, з усвідомленням того, що воно реалізується на виконання судового рішення. В інакшому випадку буде порушено принцип правової визначеності, оскільки відповідач не повинен був і не мав сумніватись у законності відчуження даного майна, а публічні торги є саме тим гарантом, що в подальшому майно не підлягає поверненню. Відповідач не може нести негативних наслідків в даному випадку, оскільки це буде надмірним втручанням в право власності на нерухоме майно, що набуте в законний спосіб, та витребування якого є неможливе в силу положень ч.2 ст. 388 ЦК України.

Скаржник зазначає, що позивач ототожнює юридичну особу, як окремий суб`єкт цивільних (господарських) відносин та його учасників, однак, така позиція суперечить вимогам Цивільного законодавства України та прав учасників в діяльності Товариства.

Так, при укладанні відповідного договору 11.08.2022 року, ТОВ «ХДМ-Сервіс» як юридична особа, від імені якого діяв директор самостійно розпоряджалась відповідним спірним майном та продала його ТОВ «Фоксленд». Отже, майно не вибуло із власності поза волею власника. Учасники Товариства володіють виключно корпоративними правами Товариства, а не володіють опосередковано майном. Незаконні дії, чи незаконна зміна учасників, на яке посилається позивач не змінює договірні відносини. Таким чином, ТОВ «ХДМ-Сервіс», як позивач не має порушених прав та інтересів, оскільки на момент укладення договору від імені позивача діяв його законний представник, директор. Більше того, про такі дії не могло бути відомо вже кінцевому набувачу, ТОВ «Тацит», тому він не може зазнавати негативних наслідків внаслідок незаконних дій щодо корпоративних прав учасників ТОВ «ХДМ-Сервіс».

Скаржник наголошує, що факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача. (Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 у справі №725/1824/20).

Узагальнені доводи додаткових пояснень у справі

Позивач у додаткових поясненнях, поданих до суду 09.10.2024, заперечує проти доводів апеляційної скарги, зазначив про те, що встановлення обставин добросовісності або недобросовісності набуття відповідачем спірного майна має відбуватись виключно через встановлення його можливої обізнаності з тим, що спірне майно відчужувалось особою, яка не мала на це права, та не має враховувати категоричне твердження відповідача про відсутність такої обізнаності. В свою чергу, в матеріалах справи містяться як обґрунтування так і докази того що у відповідача була необмежена нічим, та навіть продиктована вимогами розумної обачності, можливість дізнатись про те, що особа якою відчужується спірне майно не має права на його продаж. Всі ці обставини ретельно проаналізовані судом першої інстанції, з висновками якого в повній мірі погоджується позивач, та вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, отже таким що не підлягає скасуванню.

Наполягаючи на добросовісності ТОВ «Тацит» його представники стверджують, що перевірка майна за державним реєстром є єдиним повноцінним і достатнім аргументом, який підтверджує добросовісність набувача. В загальному вигляді, аргументи представників ТОВ «Тацит» можна звести до цитати з постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, в якій йдеться про те, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. При цьому, зазначена цитата вирвана з контексту та на відображає позицію суду у вказаній справі. Зокрема в п. 6.46 постанови на яку посилається ТОВ «Тацит» зазначається що посилання на відомості реєстру, як на достовірні може свідчити про добросовісність набувача за умови якщо у нього були відсутні інші відомості, які ставлять під сумнів достовірність таких даних.

Позивач зазначає, що покладання виключно на дані реєстрів без перевірки історії об`єкта нерухомості, вивчення правовстановлюючих документів, не може вважатись ані належною діловою практикою, ані належною обачністю, те саме можна сказати і про механізми реалізації майна через публічні торги, оскільки сам факт продажу майна з торгів не гарантує та за своєю правовою природою не може гарантувати «чистоту» об`єкта. Порядок реалізації арештованого майна не передбачає перевірку ДП «Сетам» достовірності даних зазначених в заявці. Про що повідомляє і ДП «Сетам» у справах в яких бере участь. Сутність позиції ДП «Сетам» зазвичай зводиться до того,що ним виконано перевірку відповідності заявки державного виконавця в частині наявності в ній даних, які передбачені порядком.

У додаткових поясненнях, поданих до суду 06.11.2024, позивач зазначив, що відповідач не заперечує наявність у нього на момент участі у торгах та реєстрації права власності на спірне майно інформації про корпоративний спір, предметом якого було витребування корпоративних прав (99% частки статутного капіталу) ТОВ «ХДМ-СЕРВІС» на користь власника; інформації про кримінальне провадження №0000886 арешти та зупинення торгів на підставі ухвали слідчого судді у вказаному провадженні; інформації про відмову двох переможців торгів від придбання майна, перший з яких подав до суду позов про визнання торгів недійсними саме на тій підставі, що приватний виконавцем було приховано інформацію про продаж ним майна, яке було фактично вкрадене у ТОВ «ХДМ-Сервіс» і одночасно з тим, відповідач заперечує що вказана інформація впливає на законність торгів та правомірність набуття ним права на майно. Тобто, фактично аргументи відповідача зводяться до надання ним юридичної оцінки «чистоті» угоди, та оцінки ним ризиків при придбанні спірного майна.

Позивач вказує на те, що в умовах коли два попередніх переможця торгів відмовились від придбання майна у зв`язку з ризиком втрати грошових коштів, третій переможець торгів ТОВ «Тацит» будучи так само обізнаним з підставами зупинення торгів, та маючи як і інші учасники торгів нічим не обмежену можливість отримати інформацію про те, що продаж майна здійснюється особою, яка не має на це права, знехтував вказаними ризиками, та свідомо придбав майно, керуючись саме тою юридичною оцінкою ризиків, яку представник відповідача надає суду вже в якості підстави для визнання ТОВ «Тацит» добросовісним набувачем.

Позивач наголошує на тому, що відповідач на момент участі в торгах та реєстрації права на спірне майно мав інформацію про зупинення торгів та ухвалу Печерського районного суду на підставі якої їх було зупинено, оскільки інформація про причини зупинення торгів повідомляється всім учасникам. Окрім того, ця інформація відображається на веб-сайті ДП «СЕТАМ» у відповідній картці лоту, і приходить в особисті кабінети учасників торгів. Окрім вказаної інформації, відповідач мав інформацію про історію спірного об`єкта, але свідомо її проігнорувало, сподіваючись, що придбання його з торгів у процедурі виконавчого провадження знівелює наявні юридичні ризики.

Узагальнені доводи заперечення на додаткові пояснення

Заперечуючи проти доводів позивача, викладених у додаткових поясненнях від 06.11.2024, відповідач вказав на те, що відповідач притримується послідовної позиції, що він не був обізнаний про наявність обтяжень за спірним майном. Наведене підтверджується змістом апеляційної скарги, у яких відповідач вказав, що про наявність кримінального провадження та накладення арештів на спірне майно на момент реєстрації на електронних торгах його не було відомо та не могло бути відомо. Навіть у випадку обізнаності відповідача про наявні кримінальні провадження це не було б підставою для виникнення сумнівів стосовно спірного майна, оскільки зазначені кримінальні провадження стосувалися корпоративних права позивача, а не спірного майна, у зв`язку з чим арешт з цього майна і було скасовано до початку електронних торгів. Відповідач продовжує наголошувати на тому, що він не був стороною у кримінальних проваджень стосовно спірного майна, не був стороною у будь-яких інших спорах, що стосуються спірного майна, зокрема щодо оскарження результатів електронних торгів, на момент реєстрації на аукціоні та під час набуття майна на праві власності, а тому не знав і не міг знати про наявність обтяжень за спірним майном.

Відповідач зазначає, що відмова переможця електронних торгів від виконання подальших дій для оформлення результатів торгів є його суб`єктивним правом, яке не потребує надання ним обґрунтування для замовника. Аргументи Позивача про необхідність додаткового дослідження причин такої відмови є безпідставними та ґрунтуються на його особистих переконаннях. При цьому, ТОВ «ФК-Інвест», яке є попереднім учасником електронних торгів щодо спірного майна, не зазначало про причини відмови від придання спірного майна, водночас зазначило про це у справі № 910/11252/22, предметом розгляду якої було питання визнання недійсними електронних торгів щодо спірного майна. Варто зазначити, що суди при розгляді зазначеної справи не погодилися з твердженням ТОВ «ФК Інвест», зокрема, щодо «можливого подальшого витребування придбаного спірного майна за статтями 387, 388 Цивільного кодексу України» (абзац 82 мотивувальної частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2024 у справі № 910/11252/22). Отже, позиція позивача про «нібито» обізнаність попередніх переможців та необхідність відповідача досліджувати такі причини є його нічим не підтвердженою, суб`єктивною думкою, яка не знаходить обґрунтування у чинному законодавстві та судовій практиці.

Також відповідач зазначає про те, що позивач посилається на пункт 6.46 наведеної Постанови, у якій Верховний Суд зазначив, що: «за відсутності в цьому реєстрі (прим. ДРПП) відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.». Позивач свідомо змінив формулювання пункту 6.46 для використання на підтримку своєї позиції, не врахувавши обставин справи, яку розглядав суд. Крім того, правовідносини, наявні у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду не є подібними. Судова практика, на яку посилається позивач, не є релевантною до справи, оскільки обставини не є подібними, та наводить відповідну практику Верховного Суду, які підтверджують, що добросовісні набувачі не несуть відповідальності за порушення, допущені іншими особами в рамках процедур реалізації майна.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 04.03.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 04.03.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 справу № 910/17011/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/17011/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЦИТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 до надходження до суду матеріалів справи.

12.08.2024 матеріали справи № 910/17011/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 справу № 910/17011/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Коробенко Г.П.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 справу № 910/17011/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Скрипка І.М., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЦИТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2024 оголошено перерву у справі № 910/17011/23 до 10 год 00 хв 06.11.2024.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатність головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 04.11.2024, справа № 910/17011/23 була передана на повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024, справу № 910/17011/23 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 прийнято справу № 910/17011/22 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЦИТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 призначено на 14.01.2024.

Позивачем 13.01.2025 подано до суду клопотання про долучення до справи в якості доказу винятковості випадку та неможливості подання ТОВ «ХДМ-Сервіс» до суду вищевказаного доказу раніше, копії витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000252; копію постанови прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 07.01.2025 про визнання ТОВ «ХДМ-Сервіс» потерпілим та залучення представника потерпілого; копію дозволу прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування у порядку ст. 222 КПК, а саме використання в господарському суді матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, як доказів обізнаності ТОВ «Тацит» з наявністю та підставами арештів спірного майна а також вилучення в результаті обшуку виконавчого документа у приватного виконавця ОСОБА_7 копії листа ТОВ «Тацит» № 23 від 01.12.2022.

Також у поданому клопотанні зазначено про те, що постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури у м. Києві від 07.01.2025, було ТОВ «ХДМ-Сервіс» визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000252 від 19.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України; надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. При ознайомленні з матеріалами вказаного провадження, мною, директором ТОВ «ХДМ-Сервіс» було з`ясовано, що за ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Мельник І.Г. у справі № 754/10257/22 від 07.11.2022, 18.11.2022 у приміщенні приватного виконавця ОСОБА_7 було проведено обшук, та вилучено в тому числі матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 в тому числі наказ про примусове виконання № 873/165/21 виданий Північним апеляційним господарським судом 15.11.2021. Вказаний наказ, станом на 07.01.2025 знаходиться в матеріалах кримінальної справи, тобто, з 18.11.2022 у приватного виконавця ОСОБА_7 не було права здійснювати виконавчі дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 зважаючи на відсутність у неї оригіналу виконавчого документу.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, у судових засіданнях 14.01.2025 та 18.02.2025 оголошувались перерви до 18.02.2025 та 04.03.2025, відповідно, та продовжено строк розгляду справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції у судовому засіданні 18.02.2025 поставила на обговорення клопотання позивача про долучення до справи додаткових доказів.

Представник позивача у судовому засіданні 18.02.2025 підтримав клопотання про долучення до справи додаткових доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення поданого клопотання.

13.02.2025 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача, в яких зазначено про те, що позивачем не зазначається яким чином і в який час йому стало відомо про кримінальне провадження, що ставить під сумнів правдивість його тверджень про необізнаність щодо кримінального провадження. З долучених документів не можливо встановити, коли насправді позивач вперше отримав інформацію про існування відповідного кримінального провадження, які дії вчиняв для отримання відповідної інформації та чи міг він швидше отримати таку інформацію. Заявник ніде не зазначає точну дату, коли дізнався про наявне кримінальне провадження і як. У своєму клопотанні позивач ставить під сумнів саму можливість проведення електронних торгів на спірне майно, з огляду на можливу відсутність оригіналу виконавчого документу. В такому випадку, відповідач змінює підстави позову, що на цій стадії є недопустимо. Відповідач вважає, що вважаємо, що позивач не долучив до клопотання доказів, що підтверджують вилучення оригіналу виконавчого документу 18.11.2022, а питання правомірності проведення електронних торгів не є предметом доказування у цій справі, тому відповідний доказ не є належним у цій справі. Крім того, зі змісту листа відповідача до приватного виконавця можливо зробити лише один висновок - відповідач мав намір дізнатися строки вчинення виконавцем дій після повної оплати лоту з єдиною метою - побудова власних бізнес процесів. Позивачем не долучено будь-яких підтверджень надсилання листа та його отримання приватним виконавцем. Отже, ці доводи позивача, також, не знаходять підтвердження.

Колегія суддів розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи як недоведеність позивачем необізнаності до 07.01.2025 із кримінальним провадженням, так і неможливості звернутись до Деснянської окружної прокуратури міста Києва із заявою щодо залучення ТОВ «ХДМ-Сервіс» до кримінального провадження як потерпілого, в процесі розгляду справі у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміну складу колегії суддів, систематичні оголошення сигналу «Повітряна тривога» з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/17011/23 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 12.08.2022 між позивачем, в особі директора ОСОБА_2, як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоксленд», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. за реєстровим №744, відповідно до умов якого позивач продає та передає у власність ТОВ «Фоксленд», а ТОВ «Фоксленд» зобов`язався купити, прийняти у власність та сплатити обумовлену ціну за належне позивачу на праві приватної власності наступне нерухоме майно: - об`єкт незавершеного будівництва-цех рулонних матеріалів, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5 (п`ять), загальною площею 4352,00 кв. м, літ. « 2И».

Відповідно до п. 2 договору, нерухоме майно належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Гарбузовим В.Г. 08.10.1998 за реєстровим №Г-7305, дублікат якого виданий приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Гарбузовим В.Г. 13.10.2021 за реєстровим № 140. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2022, номер запису про право власності 475801101, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Згідно із п.4 договору продаж нерухомого майна здійснюється за 1 000 000 гривень 00 копійок, (ціна договору).

Водночас, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 22.07.2021 у третейській справі № 5/2021/19.0-7.4, відповідно до якого стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоксленд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Янтра Капітал» 8 225 3843,31 грн та 449 989,60 грн третейського збору.

15.11.2021 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 видано Наказ.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_7 перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 у справі № 873/165/21 про стягнення з ТОВ «Фоксленд» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Янтра Капітал» 8 225 3843,31 грн та 449 989,60 грн третейського збору.

07.10.2022 відбувся електронний аукціон (торги), за наслідками якого складено протокол № 577373 від 07.10.2022, переможцем якого визнано ТОВ «ФК Інвест» із ціновою пропозицією у розмірі 8 500 000,00 грн.

27.12.2022 складено протокол № 578901 про проведення електронного аукціону 07.10.2022 з продажу лота - об`єкт незавершеного будівництва-цех рулонних матеріалів, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5 (п`ять), загальною площею 4352,00 кв.м, літ. « 2И», яким визнано переможцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Тацит» (підстава визначення переможця - невнесення суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем).

27.12.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Тацит» перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 199 767 грн 15 коп. із зазначенням призначення платежу: «додаткова винагорода організатора згідно протоколу № 78901», що підтверджується платіжною інструкцією № 669 від 27.12.2022, витягом з особового рахунку відповідача.

28.12.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Тацит» перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7 609 500 грн 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «кошти за придбання на СЕТАМ згідно проток. № 578901 від 30.11.2022, лот № 516746», що підтверджується витягом із особового рахунку відповідача, платіжною інструкцією № 668 від 27.12.2022 (проведено банком 28.12.2022).

28.12.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 складено Акт про проведені електронні торги в межах виконавчого проведення № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 від 15.11.2021.

28.12.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Тацит» свідоцтво про право власності на підставі акта про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 на майно, що складається з об`єкту незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5 (п`ять), опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 4352, літ. « 2И», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000, вартістю 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, документ, що підтверджує право власності: договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений Каравай Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 12.08.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 744, яке придбане Товариством з обмеженою відповідальністю «Тацит» за 8 010 000,00 гривень, що раніше належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фоксленд» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Каравай Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 12.08.2022р. та зареєстрованого в реєстрі за № 744, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Фоксленд» 12.08.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 47582659.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. за реєстровим № 744, від 12.08.2022 підписаний від імені продавця - директором ОСОБА_2, який набув право на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» за відсутності волі ОСОБА_1, що підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили. Крім того, на момент проведення електронних торгів 07.10.2022 накладено арешти в межах кримінальних проваджень, зокрема, на нерухоме майно ТОВ «ХДМ-Сервіс», зокрема, на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, придбаний ТОВ «ХДМ-Сервіс» згідно із договором купівлі-продажу від 08.10.1998. Отже, вказане нерухоме майно вибуло з власності позивача поза його волею, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд витребувати з чужого незаконного володіння від ТОВ «Тацит» на користь ТОВ «ХДМ-Сервіс» об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, літ. «И».

Водночас, відповідач зазначає, що він є добросовісним набувачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, літ. «И».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як вже зазначалось, 12.08.2022 між позивачем, в особі директора ОСОБА_2, як продавцем та ТОВ «Фоксленд», як покупцем, укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. за реєстровим №744, відповідно до умов якого позивач, в особі директора ОСОБА_2, продає та передає у власність ТОВ «Фоксленд», а ТОВ «Фоксленд» зобов`язався купити, прийняти у власність та сплатити обумовлену ціну за належне позивачу на праві приватної власності наступне нерухоме майно: - об`єкт незавершеного будівництва-цех рулонних матеріалів, розташований за адресою: місто Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4352,00 кв.м, літ. « 2И».

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/22027/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі ТОВ «ХДМ-СЕРВІС» (позивача) (ідентифікаційний код 25196694) в розмірі 9 281,25 грн, що становить 99% статутного капіталу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/22027/21 встановлено, що 31.07.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис № 9004630 щодо зміни складу учасників ТОВ «ХДМ-Сервіс» (позивача), а саме власника частки в статутному капіталі товариства у розмірі 9 281,25 грн змінено з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 . Вказані зміни внесені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. на підставі акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс» від 31.07.2020, який складений та підписаний від імені позивача ОСОБА_4 на підставі довіреності від 15.07.2020, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М. за реєстровим № 3638. Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 07.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004077, 06.08.2020 до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо надання завідомо підробленого документу групою осіб, що слугувало для перереєстрації нежитлового приміщення, за адресою: місто Київ, вул. Деревообробна, 5, літ. О . На підставі постанови слідчого від 02.11.2020, Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України було проведено почеркознавчу експертизу та складено висновок експерта № СЕ-19/111-20/55368-ПЧ від 26.11.2020, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у оригіналі довіреності від 15.07.2020 № 3638 на представництво його інтересів ОСОБА_4 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Крім того, в межах кримінального провадження № 0004077 слідчий з`ясував, що довіреність № 3638 від 15.07.2020 посвідчена на підставі підробленого паспорта позивача та підробленої довідки про присвоєння позивачу ідентифікаційного номера.

За таких підстав, суди дійшли висновку, що відчуження частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс» на користь ОСОБА_3 , яка в подальшому була відчужена на користь ОСОБА_2 , відбулось поза волею позивача. Станом на момент розгляду даної справи саме ОСОБА_2 був власником оспорюваної частки згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ОСОБА_1 , як власник частки в статутному капіталі товариства, внаслідок вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неправомірних дій, в тому числі, складення незаконних актів приймання-передачі від 30.07.2020 та 20.08.2020, був поза своєю волею позбавлений своєї частки. У зв`язку зі встановленням відсутності волевиявлення та необхідного вираження волі позивача - власника частки у статутному капіталі товариства на відчуження належної йому частки, доведеним є факт належності права власності на частку позивачу та вибуття частки з його володіння у протиправний спосіб.

Також у рішенні Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 у справі № 910/5022/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс» в розмірі 9 281,25 грн, що становить 99% статутного капіталу товариства. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 2 684 грн витрат по сплаті судового збору.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 у справі № 910/5022/23 встановлено те, що із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що станом на 30.03.2023 засновниками ТОВ «ХДМ-Сервіс» є ОСОБА_6 , із часткою у розмірі 93,75 грн, та ОСОБА_5 , із часткою у розмірі 9 281,25 грн; кінцевим бенефіціарним власником (контролером) вказаний ОСОБА_5 із часткою у статутному капіталі у розмірі 99%; директором товариства зазначено ОСОБА_5 26.09.2022 відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу: зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера); зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом, власником спірної частки у статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс» є ОСОБА_5 . Станом на 30.07.2020 позивач був власником частки в статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс» у розмірі 9 281,25 грн, що становить 99% статутного капіталу Товариства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ХДМ-Сервіс» станом на 30.07.2020. При цьому, позивач, як власник частки в статутному капіталі, внаслідок вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дій щодо відчуження належної позивачу частки у статутному капіталі Товариства, був незаконно позбавлений своєї частки у статутному капіталі товариства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що судові рішення у справах № 910/22027/21 та № 910/5022/23 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт протиправності вибуття з права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс», що становить 99% статутного капіталу товариства, поза волею ОСОБА_1 підтверджено рішеннями Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/22027/21 та від 14.06.2023 у справі № 910/5022/23, які набрали законної сили, у зв`язку із чим, договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. за реєстровим № 744, від 12.08.2022 від імені ТОВ «ХДМ-Сервіс» укладено неуповноваженою на це особою, оскільки ОСОБА_2 не мав права на укладення даного правочину, оскільки частка в статутному капіталі ТОВ «ХДМ-Сервіс», що становить 99% статутного капіталу Товариства, вибула поза волею ОСОБА_1 , який не мав наміру на її відчуження.

Водночас, як вже зазначалось, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 22.07.2021 у третейській справі № 5/2021/19.0-7.4, стягнуто з ТОВ «Фоксленд» на користь ТОВ «Янтра Капітал» 8 225 3843,31 грн та 449 989,60 грн третейського збору.

15.11.2021 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 видано Наказ.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_7 перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 у справі №873/165/21 про стягнення з ТОВ «Фоксленд» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Янтра Капітал» 8 225 3843,31 грн та 449 989,60 грн третейського збору.

07.10.2022 відбувся електронний аукціон (торги), за наслідками якого складено протокол № 577373 від 07.10.2022, переможцем якого визнано ТОВ «ФК Інвест» із ціновою пропозицією у розмірі 8 500 000,00 грн.

27.12.2022 складено протокол №578901 про проведення електронного аукціону 07.10.2022 року з продажу лота - об`єкт незавершеного будівництва-цех рулонних матеріалів, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4352,00 кв. м, літ. «2И», яким визнано переможцем ТОВ «Тацит» (підстава визначення переможця - невнесення суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем).

27.12.2022 ТОВ «Тацит» перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 199 767 грн 15 коп. із зазначенням призначення платежу: «додаткова винагорода організатора згідно протоколу № 78901», що підтверджується платіжною інструкцією № 669 від 27.12.2022, витягом із особового рахунку відповідача.

28.12.2022 ТОВ «Тацит» перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7 609 500 грн 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «кошти за придбання на СЕТАМ згідно проток.№578901 від 30.11.2022, лот № 516746», що підтверджується витягом із особового рахунку відповідача, платіжною інструкцією № 668 від 27.12.2022 (проведено банком 28.12.2022).

28.12.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 складено Акт про проведені електронні торги в межах виконавчого проведення № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 у справі № 873/165/21 від 15.11.2021.

28.12.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. видано ТОВ «Тацит» свідоцтво про право власності на підставі акта про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_7 на майно, що складається з об`єкту незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 4352, літ. « 2И», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000, вартістю 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, документ, що підтверджує право власності: договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений Каравай Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 12.08.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 744, яке придбане ТОВ «Тацит» за 8 010 000,00 гривень, що раніше належало ТОВ «Фоксленд» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Каравай Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 12.08.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 744, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Фоксленд» 12.08.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 47582659.

При зверненні до суду з вказаним позовом, ТОВ «ХДМ-Сервіс» зазначало, що на момент проведення електронних торгів 07.10.2022 накладено арешти в межах кримінальних проваджень, зокрема, на нерухоме майно ТОВ «ХДМ-Сервіс», зокрема, на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, придбаний ТОВ «ХДМ-Сервіс» згідно із договором купівлі-продажу від 08.10.1998. Отже, вказане нерухоме майно вибуло з власності позивача поза його волею, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить витребувати з чужого незаконного володіння від ТОВ «Тацит» на користь ТОВ «ХДМ-Сервіс» об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, літ. «И».

Реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 04.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (див. постанови від 05.06.2018 у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункт 56).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.66).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга цієї статті у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (див., наприклад, постанови від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц (пункт 95), від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19).

Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно.

Рішення суду про витребування нерухомого майна на користь його власника із чужого володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Близькі за змістом правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89), від 07.11.2018 у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) та № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 67), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 38).

Якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, не маючи права його відчужувати, то покупець не набуває право власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від такого набувача лише у випадках, встановлених частиною першою статті 388 ЦК України (з урахуванням винятків, визначених у частині другій цієї статті), тоді як у недобросовісного набувача чи у добросовісного, який набув майно безоплатно, власник має право його витребувати у всіх випадках (стаття 387, частина третя статті 388 ЦК України).

Якщо позивач не був стороною договору-купівлі продажу, укладеного на електронних торгах, і, наприклад, вважає, що переможець торгів є недобросовісним та не набув право власності на придбане нерухоме майно, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту права. Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оскарженні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункти 52, 57), від 05.10.2021 у справі № 910/18647/19 (пункт 9.32), у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 757/13185/17-ц.

Закон розрізняє два види незаконного володіння чужою річчю, що породжує різні цивільно-правові наслідки. Умови задоволення віндикаційного позову залежать від характеру незаконного володіння, в якому перебуває річ.

У постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 44/227-б (910/14674/21) відзначено, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно (висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 40).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 виснувала, що для розкриття критерію пропорційності велике значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 46.1). Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного - лише в передбачених законом випадках. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 (пункти 37, 38), від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1, 46.2), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункти 6.44, 6.45).

Таким чином, у спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно, а суду для правильного вирішення спору слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/73/17).

Водночас, з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, саме по собі відібрання від однієї приватної особи майна на користь іншої приватної особи не є виправданим втручанням у право власності за відсутності суспільного інтересу (див. постанову Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 902/1706/13 (902/958/20).

Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема, про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінки на добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.66).

Тому, з урахуванням наявного правового регулювання, у разі витребування спірного майна від добросовісного набувача на користь власника, суди, при застосуванні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, повинні досліджувати обставини справи на предмет наявності легітимної мети при витребуванні спірного майна, а також досліджувати обставини справи на предмет чи відповідні дії є пропорційними легітимній меті втручання у право власності відповідача.

Як веж зазналось, ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 у справі №757/33892/21-к та від 25.06.2021 у справі № 757/33730/21-к в кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000886 від 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «ХДМ-Сервіс», зокрема, на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташованого у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4 017,8 кв.м, придбаного ТОВ «ХДМ-Сервіс» згідно із договором купівлі-продажу від 08 жовтня 1998 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2022 у справі №757/17920/22-к клопотання адвоката Ковальчук А.Г, яка діє в інтересах ТОВ «ХДМ-Сервіс» про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді в рамках кримінального провадження №0004077 задоволено. Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 у справі №757/33892/21-к, на нерухоме майно ТОВ «ХДМ-Сервіс», а саме: об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташованого у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4017,8 кв.м, придбаного ТОВ «ХДМ-Сервіс» згідно із договором купівлі-продажу від 08.10.1998. Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 у справі №757/33730/21-к, на нерухоме майно ТОВ «ХДМ-Сервіс», а саме: об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташованого у місті Києві по вулиці Деревообробній, будинок 5, загальною площею 4017,8 кв.м, придбаного ТОВ «ХДМ- Сервіс» згідно із договором купівлі-продажу від 08.10.1998.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 у справі №757/15532/22-к у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000886 від 02.06.2021 року відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про те, що станом на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. за реєстровим № 744, від 12.08.2022 між ТОВ «ХДМ-Сервіс» та ТОВ «Фоксленд», ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 у справі № 757/33892/21-к та від 25.06.2021 у справі № 757/33730/21-к не були скасовані, а тому був відсутній арешт на спірне нерухоме майно станом на 12.08.2022.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2022 у справі № 757/30886/22-к клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора Руснак К.В., задоволено частково. Заборонено ДП «СЕТАМ» та будь-яким іншим публічним торговим платформам організовувати торги, аукціони з реалізації вказаних об`єктів нерухомого майна, зокрема, щодо об`єкта незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000. Вказана інформація також була відображена на офіційному вебсайті ДП «Сетам» за посиланням https://setam.net.ua/auction/514778.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 у справі № 757/32614/22-к скасовано накладену ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2022 у справі № 757/30886/22-к заборону ДП «СЕТАМ» та будь-яким іншим публічним торговим платформам організовувати торги, аукціони з реалізації вказаних об`єктів нерухомого майна.

Водночас, оголошення про проведення торгів з примусової реалізації майна - об`єкта незавершеного будівництва - цеху рулонних матеріалів (опис: літ. « 2И»), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м, розміщено 07.09.2022, після чого 04.10.2022 ТОВ «Тацит» сплачено гарантійний внесок, а тому ТОВ «Тацит» було обізнано про існування кримінального провадження №0004077 від 07.08.2020 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 і ч.3 ст.190 КК України, в межах якого й було зупинено проведення ДП «СЕТАМ» торгів, аукціонів з реалізації об`єкта незавершеного будівництва - цеху рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м.

Також, 28.10.2022 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі № 910/11252/22 за позовом ТОВ «ФК Інвест» до приватного виконавця ОСОБА_7 та державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів по лоту № 516746, об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ. 2И), загальною площею 4352 кв.м, по адресі: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, проведених державним підприємством «Сетам» 07.10.2022; визнання недійсним протоколу проведення електронного аукціону по лоту № 516746; зобов`язання Державного підприємства «Сетам» повернути 200 732,85 грн гарантійного внеску. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що електронні торги з реалізації арештованого майна за лотом № 516746, об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ. 2И), загальною площею 4 352 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, проведені з грубим порушенням норм ст. 203, 215 ЦК України, розділів 2, 3 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок №2831/5), оскільки правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Зокрема, оформлення права власності за переможцем торгів, шляхом державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач стверджує, що приватний виконавець ОСОБА_7 подала заявку на реалізацію майна на яке накладено арешт та щодо якого діє заборона на проведення реєстраційних дій. Судовим рішенням, на підставі якого накладено арешт на майно та інші обтяження, є ухвала Печерського районного суду міста Києва від 02.06.2021, постановлена у кримінальному провадженні №0000886. Наявність арешту та заборони, у свою чергу, унеможливлює позивачу, як переможцю торгів, здійснити реєстрацію права власності на придбане майно, а тому, на думку позивача, є обставинами, які свідчать про недійсність проведених торгів. Також позивач зазначає, що у подальшому існує ймовірність пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача такого майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України та, як наслідок, витребування цього майна від переможця електронного аукціону.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 у справі № 910/11252/22 залучено ТОВ «ХДМ-Сервіс» до участі у справі третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. Північний апеляційний господарський суд постановою від 08.11.2023 скасував рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/11252/22 та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив; визнав недійсними електронні торги з реалізації арештованого майна по лоту № 516746 - об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ.2И), загальною площею 4 352 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 5, проведені ДП «Сетам» 07.10.2022; визнав недійсним протокол проведення електронного аукціону з реалізації арештованого майна за лотом № 516746; зобов`язав ДП «Сетам» повернути на рахунок ТОВ «ФК Інвест» суму сплаченого гарантійного внеску в розмірі 200 732,85 грн; стягнуто з приватного виконавця ОСОБА_7 та ДП ДП «Сетам» на користь позивача по 3 986,49 грн судового збору відповідно.

Постановою Верховного Суду від 13.02.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 у справі № 910/11252/22 скасовано. Справу № 910/11252/22 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Як вбачається із постанови Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 910/11252/22, покупець об`єкта незавершеного будівництва ТОВ «Тацит» за результатами вирішення його клопотання, поданого 13.03.2024 під час нового розгляду справи, був залучений апеляційним судом в ухвалі від 30.04.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Тобто, ТОВ «Тацит» (відповідач у даній справі), як учасник судового провадження № 910/11252/22, було обізнано з підставами звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Інвест» щодо визнання недійсними електронних торгів по лоту № 516746, об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ. 2И), загальною площею 4352 кв.м, по адресі: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, проведених державним підприємством «Сетам» 07.10.2022, а саме в частині того, що приватний виконавець ОСОБА_7 подала заявку на реалізацію майна, на яке накладено арешт та щодо якого діє заборона на проведення реєстраційних дій на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02.06.2021, постановлена у кримінальному провадженні №0000886. Таким чином, відповідач був обізнаний з наявністю кримінального провадження №0000886 й накладенням арешту на об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ. 2И), загальною площею 4352 кв.м, по адресі: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, який був виставлений приватним виконавцем ОСОБА_7 на електронні торги.

Також як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо об`єкта незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4352,00 кв.м, літ. « 2И»

14.12.2022 проведено державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року по справі №757/34399/22-к (накладено арешт у кримінальному провадженні № 0004077 від 07.08.2020 на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

28.12.2022 року о 16:50:20 проведено державну реєстрацію припинення обтяження на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2022 року по справі № 757/37097/22-к, якою скасовано арешт (позбавлення зареєстрованих власників цього майна права на відчуження, користування та розпорядження ним), накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року у справі № 757/34399/22-к на майно ТОВ «Фоксленд» (), а саме на: об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4352 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000);

18.11.2022 проведено державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року по справі №757/30886/22-к, якою накладено у кримінальному провадженні № 0004077 арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, зокрема, об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

02.12.2022 проведено державну реєстрацію припинення обтяження на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 у справі №757/32614/22-к, якою скасовано накладену ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2022 у справі №757/30886/22-к заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цих об`єктів нерухомого майна.

Тобто, в один день 28.12.2022 о 16:50 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. проведено державну реєстрацію припинення обтяження на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2022 у справі № 757/37097/22-к та 28.12.2022 о 18:51 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івченко А.В. було проведено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» на об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: лит. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 м2.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав)- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.30.2019 у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц).

Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто така, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункт 6.46).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тацит» мало об`єктивну можливість перевірити відомості щодо нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва - цеху рулонних матеріалів (опис: літ. « 2И»), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, загальною площею 4 352 кв.м та встановити обставини наявності неодноразового обтяження вказаного майна, а саме накладення арешту ухвалами Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження, а також обставини неодноразово скасування обтяжень на вказане майно, тобто, відповідач мав об`єктивну можливість бути обізнаним про можливу незаконність вибуття майна з володіння власника такого майна, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження, у зв`язку із чим, відповідач не може вважатись добросовісним набувачем, у зв`язку з чим він не набув права власності на спірне майно (попри державну реєстрацію за ним такого права), а майно може бути витребувано від нього.

З огляду на принцип змагальності сторін та стандарт доказування вірогідності доказів, на переконання колегії суддів, позивачем надані більш вірогідні докази на підтвердження обізнаності відповідача про можливу незаконність вибуття майна з володіння власника майна - об`єкта незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: літ. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження, в межах якого було зупинено проведення торгів й неодноразово накладено арешт на вказане майно. А також відповідач, як учасник судового провадження № 910/11252/22, був обізнаним з наявністю кримінального провадження № 0000886 й накладенням арешту на об`єкт незавершеного будівництва (відсоток готовності 91%) - цех рулонних матеріалів (літ. 2И), загальною площею 4352 кв.м, по адресі: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, який був виставлений приватним виконавцем ОСОБА_7 на електронні торги.

Так, одним з критеріїв для відмови суду у втручанні у мирне володіння добросовісним набувачем спірним майном є темпоральний критерій, за яким особа, яка добросовісно набула право власності на майно та володіла цим майном тривалий час, не може бути позбавлена права власності на таке майно.

Положеннями ЦК України прямо не передбачено строки, в межах яких володіння майном добросовісним набувачем призводить до набуття права власності, однак, з огляду на відсутність прямо встановленого строку в положеннях ЦК України та наявність позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України, таке володіння не може становити менше 3 років.

Водночас, відповідачем набуто право власності на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва - цех рулонних матеріалів (опис: літ. « 2И»), розташований за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, будинок 5 лише 28.12.2022, тобто, зазначене не свідчить про володіння вказаним майном тривалий час.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

ЄСПЛ у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», пункти 69 і 73).

Тобто, у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38).

Однак, як вже зазначалось, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тацит» не може вважатися добросовісним набувачем на спірне нерухоме майно, а тому на нього не поширюється дія статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХДМ-Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» про витребування майна із чужого незаконного володіння є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення та не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23.

Належна обачність та поняття добросовісного чи недобросовісного набувача не передбачають достеменне володіння фактами. Для визнання набувача недобросовісним, достатньо наявності у нього обізнаності про проблемність об`єкта, в який він має намір інвестувати, що робить ризики інвестування усвідомленими. Під проблемністю в даному контексті мається на увазі наявність інформації те що майно було вкрадено у дійсного власника. І така інформація була загальнодоступною у ЄДРСР; в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реквізити ухвали про накладення арешту дають змогу ознайомитись з фабулою справи); а також безпосередньо на сторінці та в кабінеті учасника торгів (ухвала на підставі якою зупинялись торги була доступна учасникам, і в ній містилась вся інформація про обставини вибуття спірного об`єкта з володіння позивача). Поняття добросовісності та недобросовісності не існують у вакуумі, а обумовлені розподіленням ризиків між учасниками цивільних правовідносин. Адже якщо набувач майна мав інформацію різного роду про «проблемність» об`єкта який він збирається придбати і не відмовився від угоди, є обґрунтованим покладення на нього негативних наслідків, оскільки він здійснював усвідомлений вибір, керувався мотивами власної вигоди, які виправдовували такий ризик.

Колегія суддів враховує те, що відповідач є третім за рахунком переможцем торгів, двоє з який відмовились від придбання спірного майна, зокрема, після того як торги були зупинені на підставі ухвали слідчого судді, з фабулою якої були ознайомлені всі учасники.

На переконання колегії суддів, за вказаних обставин, відповідач повинен був проявити розумну обачність та дослідити історію майна.

Доводи скаржника про те, що ТОВ "Тацит" було залучено до участі у справі № 910/11252/22 лише 30.04.2024, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, оскільки скаржником не доведено того, що про справу № 910/11252/22 йому стало відомо лише у 2024 році.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тацит» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17011/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/17011/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 07.04.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім