ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Справа№ 910/12439/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників:

від позивача: Демидова О.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Литвин А.А.

від третьої особи: Степанчук В.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 (повний текст рішення складено 22.05.2023)

у справі № 910/12439/22 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь»

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Одеської міської ради

про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Обслуговуючий кооператив «Вимпел-Південь» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд наказ Міністерства юстиції України від 31.07.2020 № 2613/5 про задоволення скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.06.2019 за № 19921-33-19 скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог законодавства щодо розгляду та задоволення скарги Одеської міської ради на дії державних реєстраторів.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано недоведеністю позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу внаслідок прийняття Міністерством юстиції України наказу від 31.07.2020 № 2613/5.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з прийнятим рішенням, Обслуговуючий кооператив «Вимпел-Південь» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Також скаржником долучено до апеляційної скарги додаткові докази.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі №910/12439/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.06.2024 касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі № 910/12439/22 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024, справу №910/12439/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономаренко Є.Ю. - головуючий суддя, судді Кропивна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 прийнято апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі №910/12439/22 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.09.2024.

15.07.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Одеської міської ради, третьої особи у справі, надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 задоволено клопотання Одеської міської ради про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

26.08.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь», позивача у справі, надійшли пояснення по справі та заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 задоволено клопотання Одеської міської ради про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

05.09.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Одеської міської ради, третьої особи у справі, надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії розпорядження Одеського міського голови від 04.09.2020 №1201К «Про призначення Степанчук В.В.» та довіреності від Одеської міської ради.

Судове засідання призначена на 09.09.2024 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 року розгляд справи №910/12439/22 призначено на 30.09.2024.

13.09.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Одеської міської ради, третьої особи у справі, надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 року заяву Одеської міської ради про проведеня судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

27.09.2024 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь», позивача у справі, надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2024 задоволено клопотання Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 заяву про самовідвід суддів Пономаренко Є.Ю., Кропивної Л.В., Руденко М.А. від розгляду апеляційної скарги Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі №910/12439/22 задоволено. Матеріали апеляційної скарги №910/12439/22 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 сформовано для розгляду справи №910/12439/22 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Скрипка І.М., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі №910/12439/22 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 27.11.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.01.2025.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.01.2025 у зв`язку зі перебування головуючого судді (судді-доповідача) Агрикової О. В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.50., пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12439/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 у справі № 910/12439/22 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Тищенко О.В.,Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 прийнято до провадження справу № 910/12439/22 за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Тищенко О.В., Тищенко А.І. Розгляд справи призначено на 20.02.2025.

03.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

04.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника Одеської міської ради надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 заяви представників Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» та Одеської міської ради про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та призначено розгляд справи у режимі відеоконференції на 20.02.2025.

14.02.2025 через відділ документообігу суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив н апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 відкладено розгляд справи № 910/12439/22 у режимі відеоконференції на 12.03.2025.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував організаційно-правову форму діяльності позивача, особливості правового режиму майна кооперативу. Скаржник зазначив, що повідомлення про час і місце розгляду скарги шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту не є належним повідомленням, не свідчить про нівелювання обов`язку суб`єкта розгляду скарги надати заінтересованим особам копії скарги, що має на меті забезпечити обізнаність осіб, чиї інтереси порушені, про її подання, зміст та розгляд.

У поданих додаткових поясненнях позивач наголошує на тому, що до скарги, яка була задоволена оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2020 № 2613/5, не надано будь яких належних та допустимих доказів за законом, на підставі яких можливо стверджувати про порушення майнових прав Одеської міської ради рішеннями державних реєстраторів.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Одеська міська рада у поданому відзиві просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З урахуванням постанови Верховного Суду в даній справі та викладених у ній вказівок щодо необхідності встановлення обставини наявності/відсутності порушення прав особи, яка подала скаргу міська рада зазначає, що підставою звернення Одеської міської ради до Міністерства юстиції України з наведеною скаргою стало порушення права територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку комунальної власності, на якій розміщені такі об`єкти, при цьому як земельна ділянка за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 146/3, у власність або користування ані ОК «Вимпел-Південь», ані будь-яким фізичним особам не передавалася та перебуває у комунальній власності, а державна реєстрація права власності на 113 об`єктів нерухомого майна, розміщених на такій земельній ділянці, грубо порушувала права територіальної громади м. Одеси, з метою захисту якого і була подана відповідна скарга до Міністерства юстиції України.

Міністерство юстиції України у поданому відзиві на апеляційну скаргу просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач вважає, що апеляційна скарга містить ряд доводів та наданих на їх підтвердження доказів, які виходять за межі позовних вимог та не відносяться до предмету спору. Також відповідач звертає увагу, що у позивача відсутнє порушене право внаслідок прийняття МЮУ оспорюваного наказу, який був прийнятий у відповідності до норм чинного законодавства.

2.4. явка в судове засідання

У судове засідання 12.03.2025 з`явився представники учасників сторін у справі.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення.

2.5. розгляд клопотань

Позивач до апеляційної скарги долучав нові докази, які судом при первісному розгляді справи не було враховано.

Наразі, при новому розгляді справи, суд апеляційної інстанції з огляду на приписи частини третьої статті 269 ГПК України не вбачає підстав для прийняття нових доказів, оскільки скаржником не було наведено обґрунтованих причин неподання відповідних доказів у суді першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у період з липня по серпень 2018 року державними реєстраторами Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» зареєстровано за Обслуговуючим кооперативом «Вимпел-Південь» та фізичними особами право власності на 113 об`єктів нерухомого майна, серед яких нежитлове приміщення та 112 машиномісць, розташованих за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 146/3, зокрема реєстрація речових прав на об`єкти нерухомого майна здійснена на підставі рішень про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), а саме:

1) рішення від 26.09.2018 року № 43214197 про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на нежитлове приміщення загальною площею 8,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (номер запису про право власності: 28110083), прийняте державним реєстратором KП «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В.;

2) рішення від 05.09.2018 року № 42849409 про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 53 загальною площею 10,1 кв.м, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (номер запису про право власності: 27773914), прийняте державним реєстратором KП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Г.В.;

3) рішення від 05.09.2018 року № 42848194 про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 23 загальною площею 14,7 кв.м, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (номер запису про право власності: 27772810) прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Г.В.;

4) рішення від 05.09.2018 року № 42847855 про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 8 загальною площею 11,7 кв.м, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (номер запису про право власності: 27772504) прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Г.В.;

5) рішення від 10.07.2018 року № 42847609 про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 73 загальною площею 12,3 кв.м, за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (номер запису про право власності: 27772286) прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Г.В.

Державна реєстрація права власності ОК «Вимпел-Південь» на нежитлове приміщення та машиномісця №№ 73, 8, 23, 53, що розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 146/3 проведена державними реєстраторами КП «Агенція державної реєстрації» Сосніною Г.В. та Кравець О.В. на підставі наступних документів: технічних паспортів від 10.07.2018, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФПРОЕКТ»; довідки споживчого кооперативу «Автостоянка «Вимпел-11»; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 06.11.1992 № 816; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 02.08.1986 № 757; протоколу установчих зборів засновників ОК «Вимпел-Південь» від 01.12.2017 № 1; протоколу загальних зборів засновників ОК «Вимпел-Південь» від 18.01.2018 № 3; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 18.05.1984 № 416; листа Головного архітектурно-планувального управління виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.07.1983 № 926/арх.

Проте, 30.05.2019 Одеська міська рада звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою № 99-с на рішення державних реєстраторів, у якій просила, зокрема:

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Кравця О.В. від 26.09.2018 року № 43214197 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на нежитлове приміщення загальною площею 8,9 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (РНОНМ: 101);

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Сосніної Г.В. від 05.09.2018 року № 42849409 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 53 загальною площею 10,1 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (РНОНМ: 101);

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Сосніної Г.В. від 05.09.2018 року № 42848194 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 23 загальною площею 14,7 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (РНОНМ: 101);

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Сосніної Г.В. від 05.09.2018 року № 42847855 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 8 загальною площею 11,7 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (РНОНМ: 101);

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Сосніної Г.В. від 05.09.2018 року № 42847609 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності ОК «Вимпел-Південь» на машиномісце № 73 загальною площею 12,3 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 (РНОНМ: 101).

Скарга мотивована тим, що 13.05.2019 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на рухоме майно № 166253571 Одеській міській раді стало відомо про зареєстроване за позивачем та іншими особами права власності на 113 об`єктів нерухомого майна, серед яких нежитлове приміщення та 112 машиномісць, розташованих за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 146/3.

Одеська міська рада вказує, що земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 не належить до об`єктів державної власності та не передавалася жодним особам у приватну власність, вказана земля знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеса відповідно до закону.

Рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 року № 5286-VI спірна земельна ділянка з визначеним місцем розташування: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 внесена до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпеченням паркування транспортних засобів на території м. Одеса (спеціально відведених стоянок).

Фактично зареєстровані спірними рішеннями державних реєстраторів об`єкти нерухомого майна розташовуються саме на землях, що знаходяться в комунальній власності та були визначені нею для організації паркування транспортних засобів на території м. Одеси, а використана під час спірних державних реєстрацій адреса у встановленому законом порядку відповідним об`єктам не присвоювалася, документів, що підтверджують присвоєння адреси, не надавалось, тобто, вона визначена державними реєстраторами у довільному порядку.

Одеська міська рада також вказує, що неодноразово рішеннями судів встановлено перебування земель з місцем розташування: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 у комунальній власності територіальної громади м. Одеса, а також факт самовільного зайняття ОК «Вимпел-Південь» вказаної земельної ділянки.

10.06.2020 Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено Висновок, відповідно до якого, Колегія рекомендувала скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с задовольнити частково. Скасувати, зокрема рішення від 05.09.2018 № 42847609, № 42847855, № 42848194, № 42849409, прийняті державним реєстратором Сосніною Г.В. та рішення від 26.09.2018 року № 43214197, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В.

Як вбачається зі змісту Висновку, Колегія виходила з того, що, зокрема державним реєстраторам Сосніній Г.В. та Кравцю О.В. не було надано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Крім того, державному реєстратору Сосніній Г.В. не було надано довідку відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Рішення прийняті державними реєстраторами за обставин, коли подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

31.07.2020 Міністерством юстиції України видано наказ №2613/5 «Про задоволення скарги» (з урахуванням наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2021 № 236/5 про виправлення описок), яким скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с задоволено частково. Скасовано, зокрема рішення від 05.09.2018 № 42847609, № 42847855, № 42848194, № 42849409, прийняті державним реєстратором Сосніною Г.В. та рішення від 26.09.2018 року № 43214197, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В.

Позивач зазначає, що вказаний наказ Міністерства юстиції України № №2613/5 від 31.07.2020 прийнятий з порушенням Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1128 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки скарга не відповідає документу, який надсилається міською радою в інтересах територіальної громади міста до органів державної влади, до скарги не додано будь яких належних та допустимих доказів які свідчать про право керівника Юридичного департаменту Одеської міської ради на самопредставнитство інтересів територіальної громади міста із підстав викладених у скарзі; Мін`юст розглянув скаргу підстави якої визнані судом незаконними, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 522/13231/17; позивача не було повідомлено про розгляд скарги; скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с розглянуто 10.06.2020 із істотним порушенням строків розгляду скарг.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим погодилась судова колегія при первісному розгляді справи.

Однак, Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, звернув увагу на наступне:

«достеменному та першочерговому встановленню судом підлягають обставини наявності/відсутності порушення прав особи, яка подала скаргу (у наведеному випадку Одеської міської ради), внаслідок прийняття державними реєстраторами відповідних рішень»;

«суд не надав належної оцінки правомірності дій державних реєстраторів та підставам звернення заявника зі скаргою на їх дії; достеменно не встановив та не перевірив, яке право Одеської міської ради було порушене рішеннями реєстраторів і чим підтверджується факт порушення прав вказаної особи у наведеному випадку, та, відповідно, чи подано відповідачеві документи, які би підтверджували у встановленому законом порядку факт порушення прав скаржника в результаті прийняття рішень реєстраторами, зважаючи, на доводи позивача, які він наводив упродовж усього розгляду справи та зокрема його посилання на судові рішення у адміністративній справі № 522/13231/17 (предметом спору, в якій була законність рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 № 5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеса, у новій редакції»)».

Судова колегія, здійснивши новий розгляд справи з урахуванням вказівок Верховного Суду, дійшла наступних висновків.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Як зазначено вище, наказом Міністерства юстиції України №2613/5 від 31.07.2020 «Про задоволення скарги» (з урахуванням наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2021 № 236/5 про виправлення описок) скасовано, зокрема, рішення від 05.09.2018 № 42847609, № 42847855, № 42848194, № 42849409, прийняті державним реєстратором Сосніною Г.В. та рішення від 26.09.2018 року № 43214197, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В.

Звернувшись до суду з позовом про скасування зазначеного наказу, позивач посилався зокрема на те, що скарга не відповідає документу який надсилається міською радою в інтересах територіальної громади міста до органів державної влади, до скарги не додано будь яких належних та допустимих доказів які свідчать про право керівника Юридичного департаменту Одеської міської ради на самопредставнитство інтересів територіальної громади міста із підстав викладених у скарзі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.

Скарга Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с подана до Міністерства юстиції України була підписана директором юридичного департаменту Одеської міської ради Поповською І.П.

Відтак, до скарги було додано документи, які підтверджують повноваження особи на вчинення дій від імені Одеської міської ради.

При цьому, слід зауважити, що законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не містить вимог щодо обов`язку доведення особою, яка звертається зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, підстав для самопредставництва такої особи.

Натомість, самопредставництво інтересів визначено законодавцем як форма участі у судовому процесі, що закріплено нормами чинного процесуального законодавства, положення якого не поширюються на відносини, які виникають під час звернення із відповідною скаргою до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з урахуванням вказівок Верховного Суду, колегія суддів дослідивши обставини наявності/відсутності порушення прав особи, яка подала скаргу (у наведеному випадку Одеської міської ради), внаслідок прийняття державними реєстраторами відповідних рішень, зазначає наступне.

Як було зазначено вище, 30.05.2019 Одеська міська рада звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державних реєстраторів КП «Агенція державної реєстрації» Оперчук І.М., Сосніної Г.В., Хоменко Ю.А., Дунай Х.Б., Антінескул Ю.В, Кравця О.В. про державну реєстрацію права власності на 113 об`єктів нерухомого майна, серед яких нежитлове приміщення та 112 машиномісць, розташованих за адресою: м.Одеса, Люстдорфська дорога, 146/3.

За доводами Одеської міської ради, підставою звернення до Міністерства юстиції України з наведеною скаргою стало порушення права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку комунальної власності, на якій розміщені такі об`єкти.

Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають зокрема усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (пп.а).

За доводами Одеської міської ради, земельна ділянка за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 146/3, у власність або користування ані ОК «Вимпел-Південь», ані будь-яким фізичним особам не передавалася.

Відтак, наведена земельна ділянка перебуває у комунальній власності відповідно до закону, а державна реєстрація права власності на 113 об`єктів нерухомого майна, розміщених на такій земельній ділянці, грубо порушувала права територіальної громади м. Одеси, з метою захисту якого і була подана відповідна скарга до Міністерства юстиції України.

Крім того, рішенням Одеської міської ради від 27.08.2014 №5286-VІ спірна земельна ділянка внесена до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Одеською міською радою як скаржником доведено наявність її порушеного права внаслідок прийняття державними реєстраторами відповідних рішень, за захистом яких вона звернулась з відповідною скаргою до Міністерства юстиції України в інтересах територіальної громади міста Одеси.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем було не повідомлено позивача про розгляд скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Згідно з п. 12 Порядку № 1128 копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

У разі повідомлення особами, що беруть участь у розгляді скарги у сфері державної реєстрації колегіально, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того самого предмета, з тих самих підстав, про які зазначено у відповідній скарзі, такі особи подають колегії засвідчену копію відповідного судового рішення.

Судом встановлено, що оголошення про призначене на 10.06.2020 засідання Колегії Міністерства юстиції України було розміщено на офіційному сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-kolegii-10-chervnya-2020-roku, відповідно до якого позивача було запрошено для розгляду скарги.

Разом з цим, оголошення про засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с, яке відбулося 10 червня 2020 року, розміщено своєчасно, не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарг на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до Міністерства юстиції України заяву з приводу розгляду 10.06.2020 скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с, у якій позивач виклав свої заперечення проти скарги Одеської міської ради та просив відповідача відмовити у задоволенні скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи наявні докази вчинення відповідачем передбачених Порядком дій, з метою повідомлення позивача про час і місце засідання колегії, шляхом розміщення оголошення, беручи до уваги подані позивачем до Мін`юсту заперечення проти скарги, посилання позивача на порушення відповідачем порядку повідомлення позивача, спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

Щодо твердження позивача стосовного того, що скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с розглянуто Міністерством юстиції України 10.06.2020 із істотним порушенням строків розгляду скарги, суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві зазначив, що скарга Одеської міської ради № 99-с від 30.05.2019 була отримана відповідачем 07.06.2019, розглянута 10.06.2020, наказ прийнято 31.07.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження. У разі якщо в місячний строк розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами провести неможливо, Міністерство юстиції України, його територіальні органи встановлюють необхідний строк для її розгляду, про що повідомляється особі, яка подала скаргу. При цьому загальний строк для вирішення питань, порушених у скарзі, не може перевищувати 45 днів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства юстиції України від 17.07.2019 № 27201/7 було відмовлено у задоволенні скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с без розгляду її по суті у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку.

Проте, такий наказ Міністерства юстиції України було оскаржено Одеською міською радою шляхом звернення до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання неправомірним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 17.07.2019 року №2720/7; зобов`язання Міністерство юстиції України розглянути скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 року №99-с по суті.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 420/5471/19 адміністративний позов Одеської міської ради до Міністерства юстиції України про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання розглянути заяву по суті задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 17.07.2019 року №2720/7 «Про відмову у задоволенні скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 №99-с без розгляду по суті». Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 року №99-с на рішення державних реєстраторів по суті.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 у справі № 420/5471/19 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року залишено без змін.

Листом від 01.06.2020 Одеська міська рада звернулася до Міністерства юстиції України, в якому з урахуванням рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі № 420/5471/19, яке набрало законної сили просила відповідача забезпечити розгляд скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с.

Як встановлено судом вище, 10.06.2020 Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено Висновок та 31.07.2020 Міністерством юстиції України видано наказ №2613/5 «Про задоволення скарги» (з урахуванням наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2021 № 236/5 про виправлення описок), яким скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с задоволено частково. Скасовано, зокрема рішення від 05.09.2018 № 42847609, № 42847855, № 42848194, № 42849409, прийняті державним реєстратором Сосніною Г.В. та рішення від 26.09.2018 року № 43214197, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В.

Таким чином, Міністерством юстиції України було розглянуто скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с після винесення постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 13.05.2020 у справі № 420/5471/19 та звернення третьої особи з листом від 01.06.2020.

Як вбачається зі змісту Висновку, Колегія виходила з того, що оскаржувані рішення прийнятті державними реєстраторами приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», пунктів 10, 12, 41, 42 та 81 Порядку № 1127, державним реєстраторам Сосніній Г.В. та Кравцю О.В. не було надано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Крім того, державному реєстратору Сосніній Г.В. не було надано довідку відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Рішення прийнятті державними реєстраторами за обставин, коли подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

31.07.2020 Міністерством юстиції України видано наказ №2613/5 «Про задоволення скарги» (з урахуванням наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2021 № 236/5 про виправлення описок), яким скаргу Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с задоволено частково. Скасовано, зокрема, рішення від 05.09.2018 № 42847609, № 42847855, № 42848194, № 42849409, прийняті державним реєстратором Сосніною Г.В. та рішення від 26.09.2018 року № 43214197, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державна реєстрація права власності ОК «Вимпел-Південь» на нежитлове приміщення та машиномісця №№ 73, 8, 23, 53, що розташовані за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 146/3 проведена державними реєстраторами КП «Агенція державної реєстрації» Сосніною Г.В. та Кравець О.В. на підставі наступних документів: технічних паспортів від 10.07.2018, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФПРОЕКТ»; довідки споживчого кооперативу «Автостоянка «Вимпел-11»; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 06.11.1992 № 816; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 02.08.1986 № 757; протоколу установчих зборів засновників ОК «Вимпел-Південь» від 01.12.2017 № 1; протоколу загальних зборів засновників ОК «Вимпел-Південь» від 18.01.2018 № 3; рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 18.05.1984 № 416; листа Головного архітектурно-планувального управління виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.07.1983 № 926/арх.

Відповідно до пункту 41 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, державним реєстраторам Сосніній Г.В. та Кравцю О.В. не було надано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Вимогами абзацу першого пункту 12 Порядку № 1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 81 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Відповідно до пункту 42 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Державному реєстратору Сосніній Г.В. не було надано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та довідку відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Таким чином, державним реєстратором Сосніною Г.В. прийнято рішення за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та довідки відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав має бути відмовлено, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Колегією встановлено, що державними реєстраторами, зокрема Сосніною Г.В. та Кравцем О.В. прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення та машиномісця за обставин, коли подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про, зокрема задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Таким чином, рішення були прийняті державними реєстраторами Сосніною Г.В. та Кравцем О.В. з порушенням пунктів 12, 41,42, 81 Порядку № 1127, пункту 2 частини першої статті 10, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим скасовані відповідачем.

Крім того, позивач посилається на те, що Мін`юст розглянув скаргу підстави якої визнані судом незаконними, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 522/13231/17, з приводу чого суд зазначає наступне.

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 522/13231/17 за позовом Споживчого кооперативу «Автостоянка «Вимпел-11» до Одеської міської ради, 3-ті особи Обслуговуючий кооператив «Вимпел-Південь», Громадська організація «Захист Одеса», Комунальне підприємство «Одестранспарксервіс», в якому позивач просив суд визнати протиправним та нечинним пункт 76 (Київський район) додатку 2 до рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року №5286-VІ «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції»; визнати протиправним та не чинним п.2 рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року №5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції», яким затверджено Додаток 2 «перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки)».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі № 522/13231/17 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року скасовано. Прийняте нове рішення, яким адміністративний позов Споживчого кооперативу «Автостоянка «Вимпел-11» - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 76 додатку 2 (Київський район) «Перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси (спеціально відведені стоянки)», що затверджений п.2 рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 року №5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції», відповідно до якого - місцезнаходження спеціальної земельної ділянки - м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 146/4, займана площа - 1412,50 (кв.м.), кількість місць для паркування - 114 (одиниць), технічне облаштування - облаштована. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Однак, суд наголошує, що позивачем у даній справі був Споживчий кооператив «Автостоянка «Вимпел-11» та вказаним рішенням не встановлено право власності Обслуговуючого кооператива «Вимпел-Південь» та/або набуття у власність Обслуговуючим кооперативом «Вимпел-Південь» наступного нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 8,9 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3; машиномісце № 53 загальною площею 10,1 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3; машиномісце № 23 загальною площею 14,7 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3; машиномісце № 8 загальною площею 11,7 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3 та машиномісце № 73 загальною площею 12,3 кв.м. за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 146/3. Як і не встановлено право власності позивача на земельну ділянку, на якій розміщена автостоянка з машиномісцями.

У вказаному рішенні суду також відсутній висновок про перебування вказаної земельної ділянки, на якій розміщена автостоянка з машиномісцями, у користуванні позивача.

Судом під час розгляду справи № 522/13231/17 встановлено перебування у користуванні Споживчого кооператива «Автостоянка «Вимпел-11» території автостоянки, розташованої за адресою: м. Одеса. Люстдорфська дорога 146/3.

При цьому, суд також звертає увагу позивача на наявність іншого судового провадження, а саме справи № 916/1717/17, за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду Одеської області від 28.09.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 зроблено висновок про те, що земельна ділянка загальною площею 1 628 м2, яка розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога 146/4 використовується Споживчим кооперативом «Автостоянка «Вимпел-11» під організацію зберігання транспортних засобів на спеціально відведеній автостоянці за відсутності відповідного рішення Одеської міської ради щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки, укладання відповідних договорів та їх державної реєстрації. На земельну ділянку 1 628 м2, яка розташована за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога 146/4, яку використовує Споживчий кооператив «Автостоянка «Вимпел-11» будь-яких прав останнього не зареєстровано, а рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) не приймались.

Враховуючи, що предметом даного судового розгляду було встановлення правомірності наказу Міністерства юстиції України №2613/5 від 31.07.2020, тоді як не вирішувалося питання щодо підстав набуття права власності на нерухоме майно за позивачем, апеляційним судом відхиляються посилання апелянта на те, що земельна ділянка, на якій розміщено нежитлове приміщення та машиномісця, не перейшла до земель комунальної власності.

Апеляційний суд, в контексті спірних правовідносин, вважає за доцільне також звернути увагу, що саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків.

Разом з тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення .

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його правомірність.

Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №826/10888/18).

Щодо тверджень позивача про наявність судового спору щодо нерухомого майна, що унеможливлює розгляд скарг на рішення державного реєстратора, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Відповідно до п. 10 Порядку № 1128, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Таким чином, сторонами розгляду скарги є скаржник, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, інші заінтересовані особи виступають учасниками розгляду скарги.

Сторонами скарги, за результатами розгляду якої був прийнятий оскаржуваний наказ, є Одеська міська рада та держані реєстратори, зокрема Сосніна Г.В. та Кравець О.В .

Підставами для подання скарги слугували порушення державними реєстраторами, зокрема Сосніною Г.В. та Кравцем О.В. вимог законодавства у сфері державної реєстрації.

Предметом розгляду скарги були реєстраційні дії проведені державними реєстраторами, зокрема Сосніною Г.В. та Кравцем О.В. , щодо об`єктів нерухомого майна, які на праві власності були зареєстровані за позивачем.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів наявності судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, як підставу для відмови Міністерством юстиції України у задоволенні скарги.

Разом з цим, позивачем було додано до позовної заяви висновок експерта від 10.11.2020 № 115, складений судовим експертом Гончар Наталією Вікторівною, однак суд не приймає до уваги вказаний висновок, оскільки останній не стосується предмета позову у даній справі, враховуючи що зі змісту самого висновку, він був підготовлений для подання у цивільних справах № 947/6802/20, № 947/9255/20, № 947/6778/20, № 947/6801/20, № 947/28960/19, № 947/8421/20 та господарської справи № 916/3222/19.

З огляду на встановлені судом обставини, Господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованих висновків, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 31.07.2020 № 2613/5 прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128, підстави для його скасування відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом Обслуговуючий кооператив «Вимпел-Південь» просив суд скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31.07.2020 № 2613/5 про задоволення скарги Одеської міської ради від 30.05.2019 № 99-с, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.06.2019 за № 19921-33-19.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, видатний органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавство і порушує її цивільні права або інтереси.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі №918/150/19, від 26.01.2022 у справі №921/787/20 від 14.06.2022 у справі №904/3870/21, від 13.09.2022 у справі №918/1222/21.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі №910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Колегія суддів враховує, що оспорюваним наказом Міністерством юстиції України скасовано 113 рішень державних реєстраторів КП «Агенція державної реєстрації», з яких лише 5 рішень державних реєстраторів стосуються державної реєстрації права власності ОК «Вимпел-Південь», інші 108 рішень державних реєстраторів стосуються права власності на об`єкти нерухомого майна фізичних осіб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом та вважає, що позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог та не підтверджено факту порушення його права з боку відповідача.

Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Оцінивши наявні в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, з огляду на недоведення позивачем порушеного права з боку відповідача та з урахуванням встановлених вище обставин необґрунтованості доводів позивача, які покладено в основу позову, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Частина перша статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом (пункти 1, 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Частиною 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України) від 24 грудня 2019 р. № 1150, Цей Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку №1128 визначено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

У відповідності до п. 3 Порядку №1128 скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Копії документів, що додаються до скарги у сфері державної реєстрації в електронній формі, виготовляються шляхом сканування з обов`язковим накладенням відповідним скаржником кваліфікованого електронного підпису.

Скаржник може відкликати подану ним скаргу у сфері державної реєстрації до прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення щодо неї. Відкликана скарга у сфері державної реєстрації залишається без розгляду.

Пунктом 5 Порядку №1128 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до п. 7 Порядку №1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Пунктом 8 Порядку № 1128 унормовано, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 13 та п. 14 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25 грудня 2015 р. розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

У разі коли відомості Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки, перенесені з державного реєстру земель, містять неповну або неточну інформацію, що унеможливлює ідентифікацію особи, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав надсилає відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 89, ст. 3598), повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі, в якому зазначається виключний перелік відомостей, що є неповними або неточними.

Державний реєстратор у разі наявності в нього паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог та не підтверджено факту порушення його права з боку відповідача, що виключає задоволення позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Разом з тим, з урахуванням вказівок Верховного Суду, судовою колегією встановлено, що Одеською міською радою як скаржником доведено наявність її порушеного права внаслідок прийняття державними реєстраторами відповідних рішень, за захистом яких вона звернулась з відповідною скаргою до Міністерства юстиції України в інтересах територіальної громади міста Одеси, а тому доводи позивача про протилежне підлягають відхиленню як необґрунтовані.

Усі інші доводи та міркування сторін судом апеляційної інстанції враховано та оцінено в п. 3.1. мотивувальної частини цієї постанови, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Вимпел-Південь» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12439/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.03.2025.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

А.І. Тищенко