ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
04.04.2025 Справа №905/345/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг», м.Вишневе Київської області, б/н від 03.04.2025 про забезпечення позову (сформовано в системі 03.04.2025), у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг», м.Вишневе Київської області, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпі Транс», м.Дружківка Донецької області,
про стягнення 1777020,00 грн, -
без виклику представників сторін, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг», м.Вишневе Київської області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 31.03.2025 (сформовано в системі 31.03.2025) до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпі Транс», м.Дружківка Донецької області, про стягнення 1777020,00 грн збитків за втрату транспортного засобу, який передано відповідачу в оренду за договором оренди транспортних засобів №2-ОТ від 10.03.2021 вантажного спеціалізованого автокрану 10-20Т-с RIGO RT 500, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі п. 16.3 договору оренди транспортних засобів №2-ОТ від 10.03.2021, ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 02.04.2025 прийнято позовну заяву б/н від 31.03.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг», м.Вишневе Київської області, до розгляду та відкрито провадження у справі №905/345/25; визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.04.2025 о 13:30 год., яке відбудеться у приміщенні суду, кабінет №406; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 17.04.2025 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 17.04.2025, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; повідомлено, що участь у підготовчому судовому засіданні можлива для сторін в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення підготовчого засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області; роз`яснено необхідність дотримання приписів ст.197 Господарського процесуального кодексу України при поданні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
03.04.2025 представником позивача, адвокатом Дубовик С.В., подано заяву б/н від 03.04.2025 про забезпечення позову (сформовано в системі 03.04.2025).
Обґрунтовуючи подану заяву позивач посилається на те, що відповідачем не вживаються дії щодо відшкодування збитків, внаслідок втрати транспортного засобу, у розмірі 1 777 020,00 грн, що визначено сторонами у договорі оренди транспортних засобів та за наявності рішення суду щодо відшкодування цих збитків з російської федерації на користь відповідача.
Таке, на думку заявника, свідчить про ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань.
Зазначено, що у провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа №905/149/25 про стягнення заборгованості з ТОВ «Діпі Транс» на користь ТОВ «Лівен Торг» за договором оренди транспортних засобів на загальну суму 1 276 129,68 грн; місцереєстрації відповідача - м. Дружківка Донецької області - перебуває у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дій або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, господарська діяльність відповідача може бути зупинена або взагалі припинена, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача.
Окрім того розглядає зменшені фінансові показники за 2024 рік у порівнянні з попередніми роками, як додаткове підтвердження погіршення фінансового стану відповідача, а також вбачає недостатність активів задля покриття зобов`язань товариства.
У зв`язку з такими обставинами вважає доцільним забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно відповідача, у межах суми позову 1 777 020,00 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг» стверджує, що застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатнім, адже обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.
Наведено посилання на правові висновки Верховного Суду.
Заявник просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що відсутні підстави для його застосування.
До заяви додано електронні копії: договору оренди транспортних засобів №2-ОТ від 10.03.2021 з додатками до нього, вимоги №31-1/05/24 від 31.05.2024 про стягнення заборгованості за договором оренди з описом вкладення у цінний лист та накладною АТ "Укрпошта", акта звірки взаємних розрахунків за 2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , витяги з ЄДРСР рішення Господарського суду Донецької області від 13.02.2025 у справі №905/1215/24 та процесуальних документів справи №905/149/25.
Дослідив матеріали поданої заяви судом встановлено таке.
Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 06.12.2023 у справі №917/805/23, від 11.10.2023 у справі №916/409/21, від 15.09.2023 у справі №916/2359/23, від 08.08.2023 у справі №922/1344/23, від 27.04.2023 у справі №916/3686/22, від 22.04.2024 у справі №922/3929/23, що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.
За обставин звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22.
Щодо зустрічного забезпечення, то законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України), відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18).
В частині накладення арешту на майно, що підлягає застосуванню, не встановлено можливої наявності збитків відповідача, оскільки таке не завдасть йому шкоди та збитків, не позбавить конституційних прав на володіння та користування майном, на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкодить праву займатися господарською діяльністю, а лише обмежить його право на період дії таких заходів вільно розпоряджатись майном у межах забезпеченого розміру вимог.
Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1.Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівен Торг», адвоката Дубовик С.В., б/н від 03.04.2025 про забезпечення позову, задовольнити.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає чинності 04.04.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її складення або скасована Господарським судом Донецької області в порядку ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання та підписання ухвали 04.04.2025.

Суддя О.В. Кротінова