УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10354/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва (Мудрий С.М.)

від 28.05.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Андрієнка В.В., Шапрана В.В., Буравльова С.І.)

від 29.01.2025 (повний текст складений 05.02.2025)

у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. ОСОБА_2 ,

2. ОСОБА_3 ,

3. ОСОБА_4 ,

4. ОСОБА_5 ,

5. ОСОБА_6

6. ОСОБА_1 ,

7. ОСОБА_7 ,

про відшкодування шкоди 29 553 468, 82 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1), ОСОБА_3 (далі - Відповідачка-2), ОСОБА_4 (далі - Відповідач-3), ОСОБА_5 (далі - Відповідач-4), ОСОБА_6 (далі - Відповідач-5), ОСОБА_1 (далі - Відповідачка-6, Скаржниця), ОСОБА_7 (далі - Відповідачка-7) про відшкодування шкоди в розмірі 29 553 468,82 грн.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21, позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з Відповідача-1, Відповідачки-2, Відповідача-3, Відповідача-4, Відповідача-5, Відповідачки-6, Відповідачки-7 заподіяну AT "АРТЕМ-БАНК" та його кредиторам шкоду в розмірі 29 553 468 грн. 82 коп. на користь Позивача.

3. 14 березня 2025 року Скаржниця засобами поштового зв`язку направила касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21, в якій просить:

1) поновити строк подання касаційної скарги та відкрити касаційне провадження у справі №910/10354/21;

2) скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21;

3) направити справу №910/10354/21 до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Щодо поновлення строку на касаційне оскарження

4. Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення; строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

5. Частиною першою статті 119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

6. Згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Повний текст постанови Північного апеляційного господарського від 29.01.2025 у справі №910/10354/21 складено 05.02.2025 та надіслано судом в Єдиний державний реєстр судових рішень 05.02.2025, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на вищевказану постанову було 25 лютого 2025 року, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

8. Верховний Суд зазначає, що Скаржниця звернулась з касаційною скаргою 14.03.2025, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 288 ГПК України. Приписами частини другої статті 288 ГПК України передбачено право на поновлення строку на касаційне оскарження. При цьому Скаржницею в тексті касаційної скарги зазначено, що оскаржувану постанову вона змогла отримати та ознайомитися з повним текстом рішення лише 21.02.2025, а докази такого підтвердження знаходяться в матеріалах справи. Оскільки касаційна скарга надійшла безпосередньо до Верховного Суду, а матеріали справи №910/10354/21 у суді касаційної інстанції відсутні, Суд позбавлений можливості перевірити наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання повного тексту рішення.

9. Нормами ГПК України не передбачено автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження; учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

10. Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Щодо сплати судового збору

11. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

12. Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

13. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

14. Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

15. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовної заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

16. Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

17. Предметом позову є відшкодування шкоди у розмірі 29 553 468,82 грн.

18. Отже судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду у даному випадку підлягає сплаті у сумі - 886 604, 07 грн (29 553 468, 82 х 1,5% / 100%) х 200%).

19. Ураховуючи викладене, касаційна скарга Скаржниці щодо оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням Скаржниці строку для усунення зазначених недоліків, а саме подання Верховному Суду документа про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги у сумі 886 604, 07 грн за наведеними нижче реквізитами:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;

- Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055);

- Призначення платежу: 101__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від __________(Дата оскаржуваного рішення) по справі __________(Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду).

20. Суд звертає увагу Скаржниці на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга та дата судового рішення, що оскаржується.

21. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.

22. Водночас до касаційної скарги Скаржниця не додала докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

23. Натомість Скаржниця у тексті касаційної скарги заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" та зазначає (дослівно): від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1, 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

24. Наведеними правовими нормами Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов для відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

25. Із системного аналізу статті 5 Закону "Про судовий збір" убачається, що положення цієї статті передбачає звільнення від сплати судового збору певних категорій осіб: позивачів щодо окремих позовів, а також осіб, визначені законом незалежно від позову.

26. Необхідно розрізняти випадки звільнення від сплати судового збору, передбачені статтею 5 Закону України "Про судовий збір". Різниця полягає в тому, що звільнення від сплати судового збору є пільгою, яка надається законом особі, яка належить до певної категорії осіб або позивачам у конкретних категоріях справ.

27. Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

28. Скаржниця згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 15.06.1995 ОСОБА_1 має другу категорію постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте згідно матеріалів справи має процесуальний статус Відповідача.

29. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

30. Аналогічна правова позиція викладена у наступних ухвалах Верховного Суду: від 09.05.2023 у справі № 357/14323/18, від 07.02.2023 у справі №927/561/21, від 27.02.2023 у справі №927/561/21.

Щодо підстав касаційного оскарження

31. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

32. За змістом частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

33. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

34. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести цей висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

35. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

36. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржнику необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до ухвалення незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

37. Системний аналіз наведених приписів ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження судового рішення.

38. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та / або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статті 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

39. У тексті касаційної скарги підставами касаційного оскарження визначено пункти 2 - 4 частини другої статті 287 ГПК України, водночас при обґрунтуванні зазначених підстав Скаржницею не зазначено стосовно конкретно якої норми (норм) права необхідно відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, не наведено конкретну норму (норми), права єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма (норми) повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним, не наведено яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

40. Суд звертає увагу, що Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, інакше це може свідчити про порушення принципів рівності та змагальності господарського судочинства.

41. Процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка, на його думку, була неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права, обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; 4) чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними; у чому це полягає.

42. Відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

43. Отже, Скаржник не виконав вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України; для усунення виявлених недоліків Скаржник повинен чітко зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, з посиланням на відповідний пункт (пункти) та належним чином обґрунтувати обрану (обрані) підставу (підстави) касаційного оскарження.

44. Поряд з цим 19 березня 2025 року від Позивача надійшли заперечення на відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, оскільки, на думку Позивача, Скаржниця у розумінні пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" помилково стверджує про наявність підстав для звільнення від судового збору, оскільки Скаржниця в цій справі має процесуальний статус Відповідача.

45. Розглянувши матеріали касаційної скарги Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Скаржниці не відповідає вимогам статті 290 ГПК України, а отже відповідно до правил статті 292 ГПК України необхідно залишити касаційну скаргу Скаржниці на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21 без руху.

46. При цьому Суд звертає увагу на те, що заяву про усунення недоліків, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Верховному Суду докази такого надіслання.

47. Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК України, якщо Скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/10354/21залишити без руху.

3. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Усунути недоліки касаційної скарги, у такий спосіб:

- навести інші підстави / обґрунтування для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази;

- подати до Верховного Суду докази сплати судового збору в розмірі 886 604, 07 грн із зарахуванням суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

- чітко зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 ГПК України, з посиланням на відповідний пункт (пункти) та належним чином обґрунтувати обрану (обрані) підставу (підстави) касаційного оскарження;

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська

І. Кондратова

В. Студенець