РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025Справа № 910/12857/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 7 200,00 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "УПСК", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 16 212,38 грн в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 13.08.2024 у місті Києві, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 48 806,95 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "УПСК" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатило частково - у сумі 29 994,57 грн, тому у позові просить стягнути з відповідача решту страхового відшкодування у сумі 16 212,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У строк встановлений законом відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що 20.11.2024 ним додатково здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 9 012, 38 грн, чим виконано свій обов`язок з відшкодування шкоди в порядку суброгації у повному обсязі. У той же час позивач не надав належних доказів фактичного здійснення відновлювального ремонту на суму 48 806,95 грн, тому просив у решті позовних вимог - відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що рахунок СТО та платіжне доручення про оплату такого рахунку на суму 48 806,95 грн є достатніми доказами понесення реальних витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. При цьому позивачем було подане клопотання про долучення доказів, які вказують на те, що ремонт пошкодженого транспортного засобу був проведений на вказану суму. Одночасно у цьому клопотанні позивач просив поновити йому процесуальний строк для долучення зазначених доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За змістом ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку для подання доказів, представник позивача зазначив, що у відзиві на позов відповідач поставив під сумнів розрахунок суми страхового відшкодування на суму 48 806,95 грн, тому позивач вжив заходів для отримання актів виконаних робіт на вказану суму, яку зазначав у позові.

Розглянувши наведені позивачем обґрунтування, суд визнав поважними причини пропуску ПрАТ "УПСК" процесуального строку для подання доказів та відповідно до ст. 119 ГПК України поновив позивачу строк на їх подання, долучивши до матеріалів справи.

Крім того до початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 9 012,38 грн, у якій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 7 200,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Враховуючи, що вказана заява була подана позивачем з додержанням вимог ст. 46 ГПК України, суд прийняв її до розгляду.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 06.06.2024 між ПрАТ "УПСК" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Економія» № 035/079/002130, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Toyota Yaris Cross, д.н. НОМЕР_1 .

13.08.2024 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля Toyota Yaris Cross, д.н. НОМЕР_1 , та автомобіля Fiat д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб страхувальника позивача Toyota Yaris Cross, д.н. НОМЕР_1 .

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.09.2024 у справі № 755/14476/24 за вказаним фактом ДТП водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

20.08.2024 ОСОБА_1 (страхувальник позивача) звернулась до ПрАТ "УПСК" із заявою на виплату страхового відшкодування

Відповідно до рахунку СТО ТОВ «Атомир Колор» № АК-0000648 від 20.08.2024 та на підставі страхового акту Каско № 035/214/028544/24/1 від 28.08.2024 позивач платіжним дорученням № 162227382 від 28.08.2024 сплатив потерпілій особі вартість відновлювального ремонту в сумі 48 806,95 грн.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування, до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація).

Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала автомобілем Fiat д.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/217417680 (ліміт відшкодування за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн).

Таким чином відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "УПСК") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що 03.09.2024 ПрАТ "УПСК" надіслало на адресу ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" претензію № 2852/03 з вимогою сплатити страхове відшкодування на суму 48 806,95 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач надіслав лист № 47450/ПВ-31 від 25.09.2024, в якому вказав, що Департаментом обслуговування збитків ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" було розглянуто справу відносно вказаної ДТП і прийнято рішення про те, що сума збитку позивача склала 32 594,57 грн та виплаті підлягає страхове відшкодування в сумі 29 994,57 (32 594,57 - 2 600,00 (франшиза)).

26.09.2024 ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" платіжною інструкцією № 00127033 сплатило позивачу 29 994,57 грн страхового відшкодування відповідно до свого страхового акту № 47450/2, розпорядження № 47450/2/1 на виплату страхового відшкодування та власного розрахунку, визначеного ремонтною калькуляцією програмного комплексу Audatex № 47450 від 24.09.2024 з урахуванням франшизи, передбаченої полісом.

Також судом встановлено, що після відкриття провадження у справі, на підставі страхового акту № 47450/2 від 19.11.2024 та розпорядження № 47450/2/1 від 19.11.2024 на виплату, відповідач платіжною інструкцією № 00130600 від 20.11.2024 здійснив доплату позивачу страхового відшкодування на суму 9 012,38 грн.

Водночас, звертаючись до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, ПрАТ "УПСК" вважає суму 39 006, 95 грн (29 994,57 + 9 012,38) недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним за договором добровільного страхування, а тому просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 7 200,00 грн.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу.

Водночас зі страхового акту Каско № 035/214/028544/24/1 від 28.08.2024, розрахунку до нього від 27.08.2024 та ремонтної калькуляції програмного комплексу Audatex № 47450 від 24.09.2024 про вартість відновлювального ремонту, вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу деталей пошкодженого автомобіля марки Toyota Yaris Cross, д.н. НОМЕР_1 , у даному випадку застосуванню не підлягає.

Поряд з цим, за доводами відповідача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 41 606,95 грн, що підтверджується актом виконаних робіт № АК-0000648 від 26.09.2024, складеного СТО ТОВ «Автомир Колор».

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2024 позивач направив до ТОВ «Автомир Колор» запит про надання інформації № 3783/03 від 20.11.2024, в якому просив повідомити про причину різниці, що виникла між рахунком на 48 806,95 грн та актом виконаних робіт на суму 41 606,95 грн.

20.11.2024 від ТОВ «Автомир Колор» надійшла відповідь, в якій СТО повідомило про те, що роботи з ремонту за рахунком АК-0000648 від 20.08.2024 проводилися в два етапи, на підтвердження чого було додано акти виконаних робіт по кожному з етапів: наряд-замовлення від 30.08.2024 на суму 7 200,00 грн.; акт виконаних робіт від 30.08.2024 на суму 7 200,00 грн; наряду-замовлення від 19.08.2024 на суму 41 606,95 грн.; акт виконаних робіт від 26.08.2024 на суму 41 606,95 грн.

Отже доводи відповідача про те, що вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля склала 41 606,95 грн спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії, реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Незгода учасників страхових та деліктних правовідносин з розміром заподіяної шкоди і відповідно страховим відшкодуванням може реалізовуватися шляхом подання відповідних доказів при розгляді справи та завдяки принципу змагальності сторін.

Таким чином суд вважає доведеною позивачем належними засобами доказування обставину, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 48 806,95 грн, проте, відповідачем було сплачено 39 006,95 грн.

При цьому суд враховує, що положення статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті позивачу (з вирахуванням франшизи - 2 600,00 грн) становить 7 200,00 грн, тобто позовні вимоги ПрАТ "УПСК" про стягнення 7 200,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн, проти стягнення яких не заперечував відповідач, суд виходить з такого.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 4 000 грн. заявник долучив до матеріалів справи:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Овчаренку Р.В. № 1345 від 02.04.2002;

- копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1496156 від 14.10.2024 на представництво адвокатом Овчаренком Р.В. інтересів ПрАТ "УПСК" в суді;

- копію договору № 1/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 15.07.2024, укладеного між адвокатом АО «Ентропія Права» та ПрАТ "УПСК";

- копію акту про надання правової (правничої) допомоги № 195 до вказаного договору, за яким визначено, що вартість послуг з надання правової допомоги складає 4 000,00 грн

- платіжну інструкцію № 162227775 від 14.10.2024 на суму 4 000,00 грн.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Перевіривши надані позивачем доводи щодо розміру та розрахунку витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлена до стягнення сума є адекватною та співмірною зі ступенем складності справи, предметом спору та значенням справи для сторін, обсягом виконаних адвокатом робіт для надання правничої допомоги. Зокрема, суд враховує категорію справи, яка є простою та малозначною; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; ціну позову; невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову; кількість учасників справи (позивач та відповідач); наявність відзиву, на який позивач підготував відповідь на відзив.

Отже, виходячи з критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає обґрунтованим заявлений розмір судових витрат ПрАТ "УПСК на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 000,00 грн.

За таких обставин, відповідно до ст. 129 ГПК України, на відповідача покладаються витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн, а також судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 7 200,00 грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд 40, ідентифікаційний код 20602681) страхове відшкодування у сумі 7 200 (сім тисяч двісті) грн 00 коп., судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Повне рішення складене 02 квітня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя К. І. Головіна