УХВАЛА

01 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/9303/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (далі - ЗАТ «Українська будівельна компанія», скаржник)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025

за позовом ОСОБА_1

до:

1) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Імені Олега Лєбєдєва»;

2) Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія»

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «Українська будівельна компанія» 17.03.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, просить, зокрема, задовольнити цю касаційну скаргу та скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, залишивши без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9303/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 для розгляду справи №910/9303/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Так, Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.01.2025 про закриття провадження у справі та розподіл судових витрат у справі №910/9303/24 заяву б/н від 24.12.2024 року «Про відмову від позову» ОСОБА_1 у справі № 910/9303/24 задовольнив. Прийняв відмову ОСОБА_1 від позову. Закрив провадження у справі №910/9303/24. Заяву б/н від 09.01.2025 року «Про стягнення з позивача судових витрат» представника ЗАТ «Українська будівельна компанія» у справі №910/9303/24 задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Українська будівельна компанія» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №910/9303/24 прийнята за наслідками перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 (про закриття провадження у справі) та якою ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9303/24 змінено, викладено резолютивну частину у наступній редакції:

«Заяву представника Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №910/9303/24, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» (ідентифікаційний код 31171267, адреса: 03117, м. Київ, пр-т Перемоги, 67) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) грн 00 коп. В іншій частині у задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити».

Отже, постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 переглянута ухвала Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9303/24 про закриття провадження у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене оскаржується постанова зі справи якою переглянута ухвала про закриття провадження у справі (пункт 13 частини першої статті 255 ГПК України), яка належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Верховний Суд звертає увагу, що частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Відтак, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту касаційної скарги та строку її подання.

У поданій касаційній скарзі ЗАТ «Українська будівельна компанія» з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та статті 126, 129 ГПК України зазначає на неправильному застосуванні апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в зв`язку із застосуванням цим судом в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 від 18.12.2018 у справі №910/4881/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

При цьому скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України (оскільки оскаржується судове рішення, передбачене пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України).

При поданні касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за результатом розгляду ухвали про закриття провадження у справі, скаржнику необхідно посилатися на підставу подання касаційної скарги, визначеною відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України, при цьому касаційна скарга має містити належне обґрунтування того, у чому саме полягало невірне застосування норм матеріального права та / чи порушення норм процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

Наразі скаржник зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, що не може вважатись підставою касаційного оскарження за відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України з огляду на предмет оскарження (постанови, прийнятої за наслідками розгляду ухвали) та вище наведених міркувань.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

За таких обставин, Верховний Суд доходить висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки не містить чіткого визначення підстав, на яких подається касаційна скарга з належним обґрунтуванням, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та / або порушення норм процесуального права судом попередньої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового акта.

Таким чином, враховуючи доводи касаційної скарги, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та вказати підстави касаційного оскарження судового рішення, визначену у частині другій статті 287 ГПК України (з визначенням відповідного абзацу), з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження.

У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (зокрема, передбачено частиною другою статті 292 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Верховний Суд роз`яснює, що у разі не усунення вищевказаного недоліку касаційної скарги у встановлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

З огляду на викладене, касаційна скарга ЗАТ «Українська будівельна компанія» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліків, шляхом надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої у відповідному абзаці частини другої статті 287 ГПК України, з огляду на предмет касаційного оскарження, з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Матеріали з усуненням недоліку касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи частину п`яту статті 42 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що з огляду на повноту та межі неусунення недоліку касаційної скарги протягом установленого строку може мати наслідки повернення скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №910/9303/24 - залишити без руху.

2. Надати Закритому акціонерному товариству «Українська будівельна компанія» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через Електронний суд або поштою за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Закритому акціонерному товариству «Українська будівельна компанія», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України у залежності від повноти усунення недоліків.

4. Верховний Суд звертає увагу, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX: передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України; суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова