ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" квітня 2025 р. Справа № 906/835/24.

Господарський суд Житомирської області у складі судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді від 03.04.2025 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний гостинець"

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

про солідарне стягнення 591 371,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний гостинець", 2. ОСОБА_1 , 3. ОСОБА_2 про солідарне стягнення 591 371,70 грн, з яких: 299 999,85 грн - заборгованість за простроченим кредитом та 291 371,85 грн - заборгованість за простроченими процентами.

03.04.2025 до суду від відповідача2 - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Вельмакіної Т.М., у провадженні якої перебуває справа №906/835/24.

Відповідно до ч.2,3 ст.39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді від 03.04.2025 надійшла до суду 03.04.2025, тобто пізніше ніж за три робочі до наступного судового засідання, яке призначено на 08.04.2025, питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями ч.8 ст.39 ГПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву відповідача2 про відвід судді Вельмакіної Т.М., суд враховує наступне.

Перелік підстав для відводу (самовідводу) судді визначає ст. 35 ГПК України.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч.2 ст.35 ГПК України).

При цьому, відповідно до ч.4 цієї статті, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.2 ст.38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Обґрунтовуючи заяву про відвід судді, відповідач2 вказує на те, що має обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Вельмакіної Т.М. Зазначає, що ухвалою від 27.11.2024 суд неправомірно та безпідставно продовжив строк підготовчого провадження на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголосив перерву до 11:00 год. 17.12.2024. Після судового засідання 17.12.2024 суд неправомірно та безпідставно неодноразово відкладав підготовче засідання у справі і тільки ухвалою від 10.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про об`єднання в одне провадження справи №906/837/24 зі справою №906/835/24, що разом з безпідставним та неправомірним затягуванням судового розгляду справи №906/835/24 призвело до ухвалення судового рішення у справі №906/837/24, що свідчить про упередженість на користь позивача судді Вельмакіної Т.М. Вказує, що невжиття суддею Вельмакіною Т.М. заходів щодо розгляду справи протягом строку, встановленого процесуальним законом, безпідставне несправедливими судовими процедурами затягування розгляду справи №906/835/24, свідчить, що мають місце порушення суддею Вельмакіною Т.М. вимог процесуального закону, безпідставне не вчинення суддею Вельмакіною Т.М. дій, спрямованих на забезпечення розгляду справи протягом строку, встановленого процесуальним законом, умисним вчиненням суддею Вельмакіною Т.М. дій, що має наслідком затягування строків розгляду справи свідчить про відсутність неупередженості і про не об`єктивність судді Вельмакіної Т.М., що є підставами для відводу судді.

Зважаючи на мотиви відводу, суд враховує наступне.

Ухвалою від 09.08.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 09.09.2024, крім іншого, відповідачам рекомендував, відповідно до ст.165 ГПК України, подати відзив на позовну заяву в межах 15 днів з дня вручення даної ухвали; одночасно надіслати копію відзиву та доданих до нього документів учасникам справи, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання.

29.08.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача3 надійшло клопотання про залишення позову без руху, обґрунтоване тим, що при зазначенні реквізитів позивача у позовній заяві вказано код ЄДРПОУ та місцезнаходження філії як відокремленого підрозділу, який не має статусу юридичної особи, та не зазначено відомості про саму юридичну особу.

03.09.2024 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла, зокрема заява з уточненими реквізитами позивача.

05.09.2024 до суду від відповідача2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з перебуванням у відпустці поза межами м. Житомира (т.1, а.с.192-193).

Ухвалою від 09.09.2024, враховуючи, що у підготовчому засіданні 09.09.2024 представник відповідача3 стверджував, що зазначення у позові реквізитів філії в якості позивача є порушенням вимог п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно є підставою для залишення позову без руху, а також наголошував на тому, що подана представником позивача 03.09.2024 заява є незрозумілою, тому усунути недоліки слід шляхом подання позовної заяви у новій редакції, суд залишив без руху позовну заяву, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом 5 днів.

17.09.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою від 18.09.2024 суд, враховуючи те, що позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, призначив підготовче засідання для подальшого розгляду справи на 09.10.2024.

24.09.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив поновити відповідачу3 строк для подання відзиву. Також у цьому відзиві відповідач3 навів питання письмового опитування в порядку ст. 90 ГПК України.

09.10.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача3 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/837/24 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний гостинець" про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 591371,70 грн.

Протокольною ухвалою від 09.10.2024 суд поновив строк для подання відзиву відповідачем3 та прийняв відзив до розгляду.

Водночас у судовому засіданні 09.10.2024 відповідач2 висловив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з наявністю наміру звернутися за професійною правовою допомогою.

Ухвалою від 09.10.2024, враховуючи, зокрема клопотання відповідача2, суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 31.10.2024.

31.10.2024 до суду від представника відповідача2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання можливості виконати вимоги ухвал суду, а також реалізувати інші права, передбачені ГПК України, належні відповідачу (т.2, а.с.55-58).

Ухвалою від 31.10.2024 суд, розглянувши клопотання відповідача2, враховуючи неявку в підготовче засідання представників відповідача1 та відповідача2, зважаючи на заявлене представником відповідача3 усне клопотання стосовно надання позивачем відповідей на поставлені питання, з огляду на положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відклав підготовче засідання на 27.11.2024. Вказаною ухвалою суд також зобов`язав позивача надати відповіді на поставлені відповідачем3 питання, з дотриманням вимог ст. 90 ГПК України; відповідачам1,2 вказав надати відповіді на поставлені відповідачем3 питання, з дотриманням вимог ст. 90 ГПК України.

22.11.2024 до суду від позивача надійшла заява, до якої долучено відповіді, надані на запитання поставлені представником відповідача3 в порядку письмового опитування.

27.11.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача3 надійшло клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до відповідачів1,2 та позивача - стягнення штрафу в дохід державного бюджету. Також у вказаному клопотанні представник відповідача3 просив оголосити перерву у підготовчому засіданні.

27.11.2024 до суду від відповідача2 надійшла заява про закриття провадження у справі.

Представник позивача зазначив, що не ознайомлений з поданими документами та висловив усне клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, ухвалою від 27.11.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оголосив перерву до 11:00 год. 17.12.2024, враховуючи клопотанням представника позивача для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та, при необхідності, надати відповідні пояснення. Вказаною ухвалою суд також вказав відповідачам1,2 виконати вимоги ухвали суду від 31.10.2024.

17.12.2024 до суду від представника відповідача3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні.

17.12.2024 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про вжиття заходів процесуального примусу.

17.12.2024 судове засідання не відбулося. Повітряна тривога тривала з 11:01 год. до 12:05 год. Після закінчення повітряної тривоги сторони та їх представники до суду не прибули.

Ухвалою від 17.12.2024 суд призначив підготовче судове засідання на 14.01.2025.

У зв`язку з відпусткою за сімейними обставинами судді Вельмакіної Т.М., справа №906/835/24 в судове засідання 14.01.2025 не вносилась.

Ухвалою від 20.01.2025 суд призначив підготовче судове засідання на 13.02.2025.

06.02.2025 на адресу суду від відповідача2 надійшла заява про об`єднання в одне провадження справи №906/837/24 зі справою №906/835/24.

Протокольною ухвалою від 13.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання від 27.11.2024 про вжиття заходів процесуального примусу.

Ухвалою від 13.02.2025 суд відклав підготовче засідання на 10.03.2025 з урахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання з метою надання письмових пояснень. Цією ухвалою суд також вказав відповідачам-1,2 виконати вимоги ухвали суду від 31.10.2024 в частині надання відповідей на поставлені відповідачем3 питання, з дотриманням вимог ст. 90 ГПК України; у випадку не виконання надати пояснення; відповіді надати не пізніше як за 5 днів до призначеного підготовчого засідання.

10.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява (письмові пояснення по справі) від 07.03.2025.

10.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості відповідача1 по відсоткам.

Протокольною ухвалою від 10.03.2025 суд відмовив у задоволенні:

- клопотання відповідача3 від 09.10.2024 про зупинення провадження у справі, оскільки наведені у клопотанні відповідача3 обставини не є такими, що згідно зі ст.227 ГПК України свідчать про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №906/837/24;

- заяви відповідача2 від 27.11.2024 про закриття провадження, оскільки предмет позову у справах №906/835/24 та 906/836/24 є різним, справи не є тотожними;

- заяви відповідача2 від 06.02.2025 про об`єднання в одне провадження справи №906/837/24 зі справою 906/835/24, оскільки суд не встановив відносно справ №906/835/24 та №906/837/24 достатніх критеріїв, наведених у ст. 173 ГПК України, які є визначальними для вирішення питання щодо об`єднання справ в одне провадження, що крім іншого є правом суду. Крім того, представник позивача та відповідача3 повідомили, що у справі №906/837/24 судом ухвалено рішення за результатом її розгляду.

Ухвалою від 10.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/835/24 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 08.04.2025.

З вищенаведеного вбачається, що суд, на виконання приписів ст. 177, 182 ГПК України, вчиняв процесуальні дії, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керуючись, зокрема, приписами ст.13 ГПК України, в однаковій мірі сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігаючи зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживав заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Так, з урахуванням наведеного вище, матеріалами справи підтверджується те, що відповідач2 (двічі) та його представник (один раз) подавали клопотання про відкладення підготовчого засідання суду, зокрема:

- 05.09.2024 до суду надійшло клопотання відповідача2 від 05.08.2024 (т.1, а.с.192-193) про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 09.09.2024, у зв`язку з перебуванням відповідача2 у відпустці за межами м. Житомира;

- ухвалою від 09.10.2024, враховуючи усне клопотання відповідача2 про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з наміром звернутися за професійною правовою допомогою, суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання суду на 31.10.2024;

- ухвалою від 31.10.2024, враховуючи клопотання представника відповідача2 про відкладення підготовчого засідання для надання можливості виконати вимоги ухвал суду, а також реалізувати інші права, передбачені ГПК України, та з огляду на неявку в судове засідання, зокрема і представника відповідача2, суд, враховуючи положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відклав підготовче засідання на 27.11.2024.

Згідно з матеріалами справи, 27.11.2024 від відповідача2 надійшла заява про закриття провадження у справі без доказів направлення цієї заяви іншим учасникам справи, що в тому числі зумовило необхідність ухвалою від 27.11.2024 продовжити строк підготовчого провадження на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголосити перерву у судовому засіданні за клопотанням представника позивача для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та, при необхідності, надати відповідні пояснення.

У зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на території м. Житомира та Житомирської області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів, 17.12.2024 судове засідання у справі не відбулося, з огляду на те, що під час оголошення в Житомирській області сигналу "Повітряна тривога" Господарський суд Житомирської області не здійснює судовий розгляд справ, відповідно до рішення Ради суддів України від 24.02.2022 №9 "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні", яким рекомендовано суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ, тому суд ухвалою від 17.12.2024 призначив підготовче засідання на 14.01.2025.

Судове засідання 14.01.2025 не відбулося, у зв`язку з відпусткою за сімейними обставинами судді Вельмакіної Т.М., тому суд ухвалою від 20.01.2025 суд призначив підготовче судове засідання на 13.02.2025, яке було відкладено ухвалою від 13.02.2025 за клопотанням представника позивача з метою надання письмових пояснень щодо розрахунків заборгованості на 10.03.2025 з урахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також матеріали справи свідчать про те, що відповідач2 був присутній лише в одному судовому засіданні по справі, яке відбулося 09.10.2024, подані ним заяви про закриття провадження у справі та об`єднання справ в одне провадження не містили доказів їх надіслання іншим учасникам справи, що зумовлювало необхідність надання останнім часу для ознайомлення з поданими заявами.

Заявлені учасниками справи клопотання, крім іншого, також підлягали розгляду у відповідному порядку, що також вплинуло на строк підготовчого провадження.

Крім того, відповідачем1 та відповідачем2 (який є директором відповідача1) не виконано вимоги ухвал суду щодо надання відповіді на поставлені відповідачем3 питання, з дотриманням вимог ст.90 ГПК України, внаслідок чого представником останнього було заявлено копотання про вжиття заходів процесуального примусу до ОСОБА_1., як фізичної особи та як директора відповідача1 - стягнення штрафу в дохід державного бюджету, яке також потребувало розгляду судом.

Відповідно до ч.1 ст.183 ГПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій (ст.181 ГПК України).

У підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (ч.2 ст.182 ГПК України).

Частиною 1 статті 177 ГПК України визначено завдання підготовчого провадження, якими є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2, 3 ст.177 ГПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених ч.2 ст.183 ГПК України.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, інших учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (справи "Фрідлендер проти Франції", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії", "Літоселітіс проти Греції").

Також Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Броуґан та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Австрії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

З огляду на вказане строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи, поведінка заявників та об`єктивна необхідність вчинення процесуальних дій.

Відправляючи правосуддя, суддя самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, у тому числі, вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Прийняття суддею певних процесуальних рішень, зокрема, за наслідками розгляду поданих представниками сторін заяв, клопотань, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї зі сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на підтвердження наведених у заяві про відвід судді Вельмакіної Т.М. обставин, що можуть бути підставою для відводу чи викликати сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді, заявник не надав належних доказів, які б свідчили про зволікання розгляду справи в інтересах позивача, неупередженості судді під час розгляду справи, порушення суддею рівності учасників справи перед законом і судом, навпаки, матеріалами справи підтверджується те, що суддя Вельмакіна Т.М. неодноразово саме з урахуванням клопотань відповідача2 та його представника відкладала підготовче засідання, та у зв`язку з тим, що відповідачем2 подавалися процесуальні заяви по справі без доказів надіслання іншим учасникам справи, тому ненадання можливості іншій стороні по справі ознайомитися з поданими відповідачем2 документами та підготувати відповідні пояснення/заперечення свідчило б про порушення процесуальних прав інших учасників справи. Водночас крім заяв відповідача2 про закриття провадження у справі та об`єднання в одне провадження справи №906/837/24 зі справою 906/835/24 до суду надходили також і клопотання від представника відповідача3, що потребувало часу для їх розгляду, тому суд не мав об`єктивної можливості до розгляду всіх заявлених клопотань закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті. При цьому у задоволенні клопотань, зокрема відповідача2 суд відмовив, у зв`язку з їх необґрунтованістю, що свідчить про те, що відповідачем2 були подані безпідставні клопотання, які вцілому не впливають на розгляд справи, незалежно від строків їх розгляду.

Відповідно до ст. 2, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява №33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (interalia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та п. 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) № 33958/96, п. 42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. UnitedKingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (FerrantelliandSantangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п.58).

Таким чином, правовими нормами встановлена презумпція особистої безсторонності судді доти, доки не доведено інше.

Натомість, названої презумпції у заяві про відвід судді не спростовано.

За таких обставин, розглянувши доводи заявника відводу, які покладені в його обґрунтування, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 03.04.2025 про відвід судді Вельмакіної Т.М. у справі №906/835/24 не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджена належними доказами, а доводи, наведені заявником, не свідчать про упередженість або необ`єктивність судді та не є підставою для відводу. У задоволенні вказаної заяви суд відмовляє.

Також суд враховує, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч.3 ст.38 ГПК України).

При цьому відповідач2 не наводить у заяві про відвід судді обґрунтування підстав для звернення із цією заявою після спливу строку, зазначеного у ч.3 ст.38 ГПК України, та не вказує, коли йому стало відомо про наявність підстав для відводу, водночас ухвалу суду від 10.03.2025, яка направлялась на адресу відповідача2 повернулася до суду 25.03.2025 з довідкою відділення поштового зв`язку про причину повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою", при цьому відповідач2 не повідомляв суд про зміну адреси та у поданих ним до суду заявах по справі вказано саме ту адресу, на яку направлялася судом поштова кореспонденція.

Одночасно з цим суд враховує, що ухвали суду, які надсилалися на адресу відповідача2, поверталися до суду з довідками про причини повернення: "за закінченням терміну зберігання" та "у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною" адресою, хоча відповідач2 про зміну адреси суд не повідомляв і у поданих ним до суду заявах вказана саме та адреса, на яку суд надсилав поштову кореспонденцію.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладені вище обставини, відповідач2 достеменно знав про перебування на розгляді у суді цієї справи, також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ.

Водночас судом взято до уваги, що саме адресат наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та не повідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Відповідач1 (директором якого є відповідач2), всупереч приписам ст. 6 ГПК України та вимогам ухвал суду від 18.09.2024, 09.10.2024 та 31,10 2024 електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) також не зареєстрував, а відповідно до ч.4 ст 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст. 2, 32, 35-39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025 про відвід судді Вельмакіної Т.М. у справі №906/835/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 04.04.2025

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу, представнику відповідача3 - через систему "Електронний суд";

2,3,4- відповідачам (рек. з пов.).