ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" березня 2025 р. Справа № 916/1153/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси (вх. 2-443/25 від 27.03.2025) про забезпечення позову, у справі

за позовом: Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 89, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, 1, ),

до відповідача: Виробничо-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю "ОСЬМІНОГ" (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 21, ),

про стягнення 298663,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Виробничо-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю "ОСЬМІНОГ" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути до місцевого бюджету 298663,29 грн, з яких 199212,00 грн заборгованості зі сплати пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, 17175,89 грн 3 % річних та 82275,40 грн інфляційних.

Також від заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

- Накладення арешту на грошові кошти що належать виробничо-комерційному товариству з обмеженою відповідальністю "ОСЬМІНОГ", як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать виробничо-комерційному товариству з обмеженою відповідальністю "ОСЬМІНОГ" у межах суми позовних вимог на загальну суму 298663,29 грн;

- Накладення арешту на нерухоме майно, яке належать на праві приватної власності виробничо-комерційному товариству з обмеженою відповідальністю "ОСЬМІНОГ", а саме нежитлову будівлю, загальною площею 1784,8 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Нестеренка Віталія, 1-В, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), у межах суми позову 298663,29 гривень, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів, у разі їх недостатності.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про її повернення заявнику, з таких підстав.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, але не виключно пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ГПК України унормовано, що метою цього інституту є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Приписами ч. 7 ст. 140 ГПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Так, при розгляді матеріалів заяви заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову, судом було встановлено, що її подано з порушенням вимог, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, оскільки заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а тому за цих обставин заява підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ГПК України.

У той же час, господарський суд враховує, що заява забезпечення позову заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси подано до суду через систему Електронний суд (тобто в електронній формі), відтак з метою економії бюджетних коштів заява про забезпечення позову заявнику надсилатись не буде.

Керуючись статтями 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути заступнику керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси заяву (Вх. № 2-443/25 від 27.03.2025) про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до частини 1 статті 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 31.03.2025.

Суддя Нікітенко С.В.