ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025м. ХарківСправа № 922/661/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 1 пов., кімн. 35, м. Харків, 61022; )
до Матюшенка Володимира Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 64852,00 грн
за участю представників:

позивача - Авді Катрін Білаль, в режимі відеоконференції,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України 28.02.2025 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Матюшенка Володимира Михайловича про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України штрафу у розмірі 32426,00 грн та пені у розмірі 32426,00 грн на підставі рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.08.2019 № 100-р/к.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 позовну заяву Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/661/25 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 01.04.2025 о 14:20.

31.03.2025 до суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній зазначив про визнання позову та просив розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців у зв`язку з відсутністю у нього регулярних доходів на теперішній час. Також відповідачем були надані до суду докази на підтвердження скрутного майнового стану.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.04.2025, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вирішення питання щодо надання розтрочки поклала на розсуд суду, проте просила врахувати , що заборгованість виникла ще в 2019 році та стягнення цих коштів спрямовано безпосередньо до Державного бюджету України.

Відповідач у судове засідання не з`явився; просив розглянути справу без його участі та без участі його представника.

Згідно з ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи згідно зі ст. 202 ГПК України відсутні, суд визнав за можливе ухвалити рішення у цій справі без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За результатами розгляду справи № 2/14-90-19 про порушення фізичною особою - підприємцем Матюшенком Володимиром Михайловичем (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (позивач) було прийнято Рішення від 20.08.2019 № 100-р/к.

Відповідно до розпорядження Голови Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 № 23-рп "Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України", зі змінами (далі - Розпорядження № 23-рп), 02.06.2020 Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код юридичної особи - 22630473), відповідно до підпунктів 7.6 та 7.7 пункту 7 Розпорядження № 23-рп змінило своє найменування на Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Пунктом 1 резолютивної частини Рішення № 100-р/к визнано дії ФОП Матюшенка В.М. (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), які полягають у поданні на пункт 13 вимоги голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 15.03.2019 № 70-02/2-2146 недостовірної інформації, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 100-р/к, згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 100-р/к на ФОП Матюшенка В.М. накладено штраф у розмірі 32 426,00 грн.

Статтею 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України надається для його виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Копію Рішення № 100-р/к було направлено позивачем супровідним листом (рекомендоване поштове відправлення № 030) на адресу ФОП Матюшенка В.М., що була зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) на дату складання листа: АДРЕСА_2 .

Копію Рішення № 100-р/к було отримано відповідачем 27.08.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №03.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/, ФОП Матюшенко В.М. у встановлений законодавством строк Рішення № 100-р/к до господарського суду не оскаржував.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Рішення № 100-р/к є законним та відповідно до ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції!, особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, штраф, накладений Рішенням № 100-р/к на ФОП Матюшенка В.М., підлягав сплаті, з урахуванням ст. 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції", до 28.10.2019, включно, оскільки 27.10.2019 припадає на вихідні дні.

Таким чином, нарахування пені починається з 29.10.2019.

Частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (в редакції, чинній до 01.01.2024) передбачено, що протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Станом на дату звернення з цим позовом, жодних документів на підтвердження оплати штрафу та пені ФОП Матюшенком В.М. до позивача не надходило.

З огляду на викладене, позивачем здійснено нарахування пені за прострочення сплати штрафу за період з 29.10.2019 до 02.01.2025 (станом на дату розрахунку), включно, (1892 дні), розмір якої склав 917 901,48 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Отже, розмір заявленої позивачем до стягнення пені становить 32 426,00 грн.

Частиною сьомою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (в редакції, чинній до 01.01.2024) передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" (в редакції, чинній до 01.01.2024), з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на момент подання позову до суду, ФОП Матюшенком В.М. припинено підприємницьку діяльність (дата запису: 28.08.2019, номер запису: 8143974, підстава: власне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За приписами ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (такий самий висновок зроблено у п. 20 постанови Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі № 915/1056/16).

Слід звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 дійшла аналогічних висновків та у п. 4.22 зазначила про те, що: "За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном".

Відповідно до абз. 4 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15: "Справи, які пов`язані із застосуванням конкурентного законодавства і однією із сторін у яких виступають громадяни, що набули статусу суб`єктів підприємницької діяльності, підлягають розгляду господарськими судами і в тому разі, коли такі громадяни втратили зазначений статус на час подання позову зі справи, але мали його на момент прийняття відповідного рішення органу Антимонопольного комітету України, у зв`язку з яким виник спір зі справи".

На підставі викладеного, а також враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

В зв`язку із початком широкомасштабної військової агресії РФ проти України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в України введено режим воєнного стану. В подальшому режим воєнного стану неодноразово продовжувався та він діє на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене та обставини, викладені відповідачем у клопотанні, надаючи оцінку на предмет реальної можливості виконання судового рішення при наданні розстрочки, судом враховано, що розстрочка виконання рішення суду у даній справі не порушить балансу інтересів сторін, а саме: досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Отже, оцінивши у сукупності викладені обставини, суд враховує те, що наразі підприємницька діяльність відповідачем не здійснюється, відповідач немає регулярних доходів. Цей факт підтверджується, зокрема, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 24.03.2025, реальність сплати чергового платежу у разі відсутності коштів у боржника гарантується його родичами. Крім того, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, та у зв`язку з погіршенням з початку жовтня 2022 року безпекової ситуації в місті Харкові та Харківської області, постійними ракетними обстрілами обласного центру, з метою реального виконання відповідачем судового рішення та дотримуючись принципу балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе надати розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців, починаючи з травня 2025 року.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Матюшенка Володимира Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про дату та місце народження відсутні) на користь Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України - штраф у розмірі 32 426,00 грн та пеню у розмірі 32 426,00 грн, на загальну суму 64 852 грн.

Стягнути з Матюшенка Володимира Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про дату та місце народження відсутні) на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 1 пов., кімн. 35, м. Харків, 61022; ; р/р UA 0011358, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ) - витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців шляхом сплати у перші п`ять місяців по 10808,00 грн, та в останній місяць - 10812,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "03" квітня 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар