ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 квітня 2025 року Справа № 903/1008/24

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за відсутністю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/1008/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Перша про стягнення 28291,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сформував в системі Електронний суд позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 28291,24 грн в порядку зворотньої вимоги (регресу).

Ухвалою суду від 04.12.2024 розовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 28291,24 грн, залишено без руху. Позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме подати: відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача; докази направлення відповідачу на юридичну адресу копії позовної заяви і доданих до неї документів (опис вкладення в поштовий конверт, касовий чек або розрахункова квитанція).

04.12.2024 представник ФОП Вінніка А.С. сформував в системі Електронний суд заяву про усунення недоліків, якою долучив відомості про відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача, відомості про наявність електронного кабінету у представника позивача, а також опис-вкаладення до цінного листа та квитанцію про сплату за поштове відправлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою суд від 05.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ухвалу суду отримав 10.12.2024, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення.

Отже, строк для подачі відзиву до 25.12.2024.

23.12.2024 представник відповідача подав до суду клопотання, в якому просить суд замінити у справі №903/1008/24 первісного відповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 на належного відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Перша.

Ухвалою суду від 25.12.2024 в задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача відмовлено.

26.12.2024 представник відповідача сформував в системі Електронний суд письмові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

12.01.2025 представник позивача сформував в системі Електронний суд додаткові пояснення в яких підтримав позов повністю.

Ухвалою суду від 20.01.2025 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/1008/24 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 11 лютого 2025 року о 12:00 год. Залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Перша. Зобов`язав позивача направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками, про що докази надати суду. Запропонував третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПрАТ Страхова компанія Перша подати пояснення стосовно предмету спору протягом трьох днів з моменту отримання копії позовної заяви з додатками.

На вимогу ухвали суду від 20.01.2025 представник позивача подав до суду докази надіслання позовної заяви з додатками на адресу третьої особи. Також просив суд розглядати справу без участі представника позивача.

24.01.2025 представник третьої особи сформував в системі Електронний суд заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без участі представника. Також, вказав, що договором не обрано додаткові умови страхування IV - дорожнє покриття поганої якості. Відповідно, у разі пошкодження вантажу за страховим ризиком погані дороги виплата страхового відшкодування не здійснюється, оскільки дана опція страхування не була обрана страхувальником при підписанні договору. Тобто, обставини даного випадку не підпадають під жоден зі страхових ризиків передбачених умовами договору (опцій обраних страхувальником при підписанні договору). В той же час, що ні Позивач, ні Відповідач не звертались до ПрАТ СК Перша з письмовою заявою чи повідомленням про настання випадку, як це передбачено умовами договору, зокрема, розділом 7 та розділом 8 додатку 1 до договору.

10.02.2025 представник відповідача сформував в системі Електронний суд клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншій судовій справі представника відповідача адвоката Усаченка М.О. в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі № 903/519/24 де останній є представником ОСОБА_3 . В підтвердження долучив ухвалу суду від 28.01.2025.

Ухвалою суду від 11.02.2025 розгляд підготовчого засідання відкладено на 04 березня 2025 року о 12:15 год.

Ухвала суду від 11.02.2025 доставлена до електронних кабінетів учасників справи.

17.02.2025 представник позивача сформував в системі Електронний суд заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника.

Ухвалою суду від 04.03.2025 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 18 березня 2025 року о 11:00 год.

17.03.2025 представник відповідача сформував в системі Електронний суд клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідачем було ініційовано процес мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди. Відповідний лист-пропозиція був надісланий на електронну пошту позивача 17.03.2025.

Ухвалою суду від 18.03.2025 розгляд справи по суті відкладено на 01.04.2025 о 11:30 год.

У визначений судом день та час позивач, відповідач та третя особа своїм правом на участь в судовому розгляді не скористалися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2022 між ТОВ «Сейф Грасс Факторі» (замовник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (експедитор) укладено договір транспортного - експедирування № 05072022 (.с.12-13), предметом якого є надання експедитором послуг пов`язаних з організацією перевезень вантажів Замовника у міжнародному та внутрішньому сполученні.

Відповідно до п. 3.1. договору, експедитор забезпечує здійснення внутрішнього та міжнародного перевезення вантажів відповідно до умов перевезення зазначеній в заявці.

Згідно з п. 7.9. договору, експедитор несе повну матеріальну відповідальність за вантаж під час перевезення.

Відповідно до заявки №05072022 до договору № 05072022 від 05.07.2022 (а.с.16), яка підписана замовником та експедитором, вантажем є скло в пірамідах вагою 22 т., дата завантаження 05.07.2022, адресою завантаження є Glasstrasse 1, 52134 Herzogenrath, Germany адреса розвантаження вул. Низгірецька, 16, м. Бердичів.

На виконання умов договору транспортного - експедирування № 05072022 та згідно заявки № 05072022 від 05.07.2022 експедитором організовано перевезення вантажу листове скло 2.1 мм, інвойс від 06.07.2022 року, автомобілем Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за маршрутом м. Херцогенрат (Німеччина) м. Бердичев, Житомирська обл, Україна, що підтверджується міжнародною товарно транспортною накладною (CMR 83417285, а.с.29).

Вантаж прийнятий перевізником без зауважень. 14.07.2022 року у місці приймання вантажу м. Бердичев, Житомирська область, вул. Низгерицька 16 виявлено часткове пошкодження вантажу, а саме виявлено 30 листів битого скла.

ТОВ «Сейф Грасс Факторі» складено акт про невідповідність якості сировини від 14.07.2022, в якому зазначено, що за результатами проведення першого етапу вхідного контролю сировини, що надійшла згідно інвойсу № від 06.07.2022, Saint-Gobain Class Deutschland GmbH (Німеччина) було отримано скло 2.1 мм. Зелене, розміром 3210х1986х2.1мм (а.с.8).

Під час розвантаження автомобіля виявлено пошкоджені листи скла у 4-рьох пасках, а саме:

-в пачці № 05F0356204 бито 3 листа

-в пачці № 05F0356207 бито 12 листів

-в пачці № 05F0356109 бито 10 листів

-в пачці № 05F0356201 бито 5 листів.

З огляду на вказані обставини, ТОВ «Сейф Грасс Факторі» звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" УСГ з заявою від 14.07.2022 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «Сейф Грасс Факторі» № 148 від 15.07.2022 розрахунок збитків ТОВ «Сейф Грасс Факторі» складає 31687,79 гривень (а.с.9).

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія"УСГ складено страховий акт № МН-1887 від 10.08.2022 в якому зазначено, що відповідальною особою в страховому випадку є перевізник ФОП ОСОБА_1 , та встановлено, що розмір суми страхового відшкодування становить 25263,24 грн. (без врахування франшизи яка становить 6424,55 гривень).

З огляду на вказані обставини та документи, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія"УСГ здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Сейф Грасс Факторі» в сумі 25263,24 гривень., що підтверджується платіжним дорученням № 35167 від 10.08.2022.

В даному платіжному дорученні зазначено, що сплата страхового відшкодування відбувається на користь ТОВ «Сейф Грасс Факторі» на підставі договору № 40-1301-22-00028.

В зв`язку з виплатою Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія"УСГ страхового відшкодування на користь ТОВ «Сейф Грасс Факторі» в сумі 25263,24 гривень, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія" УСГ звернулося до суду з позовною вимогою про стягнення з ФОП ОСОБА_1 коштів в сумі 25263,24 гривень.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2024 у справі №922/3116/24 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"УСГ було задоволено та стягнуто на користь останнього 25263,24 гривень страхового відшкодування та 3028,00 гривень судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3116/24 від 30.10.2024 року Позивач платіжним дорученнями № РН1Е-Р4ХА-444Х-5801 від 08.11.2024 перерахував на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"УСГ суму в розмірі 28291,24 гривень (а.с.20).

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.07.2022 між ФОП ОСОБА_1 (надалі Позивач або Експедитор) та ФОП ОСОБА_2 (надалі Відповідач або Виконавець) укладено Договір транспортного-експедирування № 05072022/1 (надалі Договір, а.с.15).

Відповідно до п. 1 Договору Експедитор доручає, а Виконавець зобов`язується за винагороду та за рахунок Замовника здійснити організацію перевезення внутрішніх, експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів Замовника автомобільним вантажним транспортом та надати інші транспортно-експедиторські послуги, пов`язані з перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1.2. Договору умови кожного перевезення визначаються у Заявці на транспортне експедирування вантажу (в подальшому Заявка), яке є невід`ємною частиною даного Договору. Заявка, підписана Виконавцем та Експедитором, свідчить про те, що всі умови конкретного перевезення узгоджені Сторонами Договору. Сторони домовились, що Заявка, підписана факсиміле, та передана за допомогою електронних засобів зв`язку, має силу оригіналу.

Відповідно до п. 7.5. Договору виконавець несе повну матеріальну відповідальність за вантаж під час перевезення.

На виконання умов договору транспортного - експедирування № 05072022/1 та згідно заявки № 05072022/1 від 05.07.2022 року (а.с.28) Виконавцем здійснено перевезення вантажу листове скло 2. 1 мм, інвойс від 06.07.2020 року, автомобілем Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за маршрутом м. Херцогенрат (Німеччина) м. Бердичев, Житомирська обл, Україна, що підтверджується міжнародною товарно транспортною накладною (CMR 83417285, а.с.25).

Відповідно до пояснень водія від 14.07.2022 (а.с.25) при завантаженні скло було ціле, а при огляді вантажу на митниці в м. Бердичів ним було виявлено пошкодження вантажу.

Позивач звертався з претензією до відповідача № 2207 від 22.07.2022 (а.с.81-83), однак відповіді від відповідача не отримував.

З врахуванням викладеного, позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення з перевізника - ФОП ОСОБА_2 коштів в порядку зворотньої вимоги (регресу).

Згідно з статтею 11 цього Кодексу цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 292 ЦК України, договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Відносини між Позивачем та Відповідачем у зв`язку з укладенням заявки № 05072022/1 від 05.07.2022 року до договору № 05072022/1 від 05.07.2022 року за правовою природою є відносинами, пов`язаними з міжнародним перевезенням.

Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст.314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За змістом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з даної норми закону, право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди, може бути застосовано у випадках, коли особа завдавача шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на вищевикладене, з моменту виплати Позивачем відшкодування за пошкоджений товар, останній отримав право вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування - 28291,24 гривень (25263,24 гривень страхового відшкодування та 3028,00 гривень судового збору).

Щодо доводів представника відповідача, що цивільна відповідальність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , як перевізника, на час складення акту про невідповідність якості сировини була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Перша», а тому стягувати кошти потрібно з ПрАТ «Страхова компанія «Перша», судом враховано наступне.

07.07.2022 між ПрАТ «СК «Перша» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом №12-24.39.22.00001 (а.с.98-107).

Відповідно до п.1.1 договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов`язані з відшкодуванням збитків, відповідальність за які покладається на страхувальника та які виникли під час виконання останнім договору автомобільного перевезення вантажів, укладеного відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 (з доповненнями і змінами, включаючи Протокол до Конвенції 1978) або законодавства України у зв`язку із втратою, недостачею, зіпсуттям або пошкодженням вантажу, заподіянням вантажем, що перевозиться шкоди життю, здоров`ю або майну третіх осіб, а також майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням понесених ним додаткових витрат щодо розслідування обставин страхового випадку, захисту інтересів страхувальника у судових органах та витрат на запобігання або зменшення розміру шкоди.

Пунктом 2.2 договору визначено страхові ризики. Так, даним договором встановлено страховий ризик «відповідальність за вантаж» та передбачено додаткові умови страхування - «розширення переліку страхових ризиків».

Відповідно до п.2.2.1 додатку 1 до договору страховий ризик секції А (відповідальність за вантаж) - втрата, зіпсування або пошкодження вантажу, зазначеного в п.1.3 основної частини договору внаслідок:

-дорожньо-транспортної пригоди за наявності вини ЗТЗ;

-пожежі з причин несправності ЗТЗ;

-дії атмосферних опадів на вантаж, що перевозиться, за наявності документально підтверджених механічних пошкоджень кузову або тенту ЗТЗ під час перевезення;

-псування рефрижераторних вантажів, що перевозяться, внаслідок виходу з ладу під час перевезення обладнання, що забезпечує необхідний температурний режим та/або режим вологості спеціального обладнання);

-крадіжки вантажу, що перевозиться, під час стоянки,-

-розбою, грабежу по відношенню до вантажу, що перевозиться.

Відповідно до п.3.2 додатку 1 до договору якщо в основній частині договору обрано опцію додаткові умови страхування І - «розширення переліку страхових ризиків» сторони погодили зазначені нижче пункти договору змінити та викласти у наступній редакції:

« 2.2 страховими ризиками за договором є:

Секція А (відповідальність за вантаж) - втрата, зіпсування або пошкодження вантажу, зазначеного в п.1.3 основної частини договору внаслідок:

-дорожньо-транспортної пригоди з вини будь-якої особи (у т.ч. невстановленої);

-пожежі, окрім пожежі в зв 'язку з форс-мажорними обставинами;

-дії атмосферних опадів на вантаж,

-псування рефрижераторних вантажів, що перевозиться під час перевезення;

-крадіжки вантажу, що перевозиться, під час стоянки,

-розбою, грабежу по відношенню до вантажу, що перевозиться.

Однак, даним договором не обрано додаткові умови страхування -«дорожнє покриття поганої якості».

Відповідно, у разі пошкодження вантажу за страховим ризиком «погані дороги» виплата страхового відшкодування не здійснюється, оскільки дана опція страхування не була обрана страхувальником при підписанні договору.

Тобто, обставини даного випадку не підпадають під жоден зі страхових ризиків передбачених умовами договору (опцій обраних страхувальником при підписанні договору).

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 28291,24 грн.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 2422,40 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного

Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

За таких обставин, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору впливу не мають.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 28291,24 грн (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто одна гривня 24 коп) заборгованості, а також 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення виготовлене 01.04.2025.

Суддя І. О. Гарбар