номер провадження справи 24/119/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 Справа № 908/1496/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши матеріали справи № 908/1469/24

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Кияниці Ніни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення суми

за участі представників сторін

від позивача: Савченко І.Г., посвідчення № 1600 від 20.05.2024

від відповідача: Железняк-Кранг І.В., ордер № 1207227 від 12.11.2024

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулась Запорізька міська рада з позовом до Фізичної особи підприємця Кияниці Ніни Володимирівни про стягнення 503212,15 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 включно.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 20.05.2024 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1496/24 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що з 22.09.2015 власником об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77, яке розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером :05:006:0170 є ФОП Кияниця Ніна Володимирівна. Договори оренди землі на зазначену земельну ділянку між Запорізькою міською радою та ФОП Кияницею Н.В. не укладався, однак в силу закону до ФОП Кияниці Н.В. перейшло право користування земельного ділянкою з кадастровим номером :05:006:0170 за договором оренди землі №34. Однак, з 13.03.2018 Договір оренди землі припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено та не поновлювався. Після припинення дії Договору оренди землі 13.03.2018, орендна плата за земельну ділянку власником об`єкта нерухомого майна не сплачувалась, що свідчить про безоплатне та безпідставне використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності, площею 0,0566 га, кадастровий номер :05:006:0170, з цільовим призначенням: для розташування торговельного павільйону, без правовстановлюючих документів, за період часу з 13.03.2018 по 29.02.2024 (включно), що є порушенням вимог ст. 206 Земельного кодексу України щодо платності використання землі. У зв`язку з чим, за відповідачем у період з 13.03.2018 по 29.02.2024 рахується заборгованість зі сплати орендної плати за земельну ділянку в розмірі 503212,15 грн. Посилаючись на приписи ст. ст. 11, 16, 526, 632, 1212, 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 83, 120, 206 Земельного кодексу України, Закону України Про оренду землі, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.05.2024 відкрито провадження у справі № 908/1496/24 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/119/24. Підготовче судове засідання призначено на 17.06.2024.

Ухвалою суду від 17.06.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.07.2024.

В судовому засіданні 17.07.2024 оголошено перерву до 12.08.2024.

06.08.2024 на адресу суду від відповідача надішов відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що до спірних правовідносин з урахуванням заявленого предмету позову положення статей 1212 - 1214 ЦК України не застосовуються, а застосуванню підлягають положення закону щодо відшкодування збитків. вважаємо, що в цьому випадку заявлений Запорізькою міською радою позовної саме вимоги про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна не є належним способом захисту орендодавця. Крім того, підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, територію міста Запоріжжя, у період з 12.03.2022 по 31.12.2022 була визнана територією активних бойових дій. За таких обставин, у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу сум орендної плати за користування земельною ділянкою за періоди з 01 березня по 31 березня 2020 року та з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

09.08.2024 позивачем надана суду відповідь на відзив, в якому зокрема спростовує твердження відповідача щодо способу захисту та зазначає, що Верховним судом сформована широка практика щодо вирішення подібних спорів. Щодо стягнення з відповідача коштів за період з 1 по 31 березня 2020 року, то в розумінні ПК України ФОП Кияниця Н.В. не є платником орендної плати - землекористувачем (орендарем) спірної земельної ділянки на умовах оренди поки не зареєстровано відповідний договір оренди землі. Земельна ділянка не є об`єктом оподаткування орендною платою так як не надана в користування на умовах, оренди. Підстав для нарахування ФОП Кияниці Н.В. плати за землю/орендної плати у контролюючих органів відсутні. Податкові декларації відповідачем за спірний період не подано. Отже у ФОП Кияниці Н.В. відсутні підстави для перерахунку базового податкового періоду за умов відсутності оформленого права оренди спірної земельної ділянки з 1 березня по 30 квітня 2020 року. Відносно доводів ФОП Кияниці. Н.В, щодо невизнання нарахування суми плати за землю за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 зазначає, що спірна земельна ділянка розташована безпосередньо у місті Запоріжжі, в межах Запорізької територіальної громади, а не Запорізького району. Загальновідомим є той факт, що на території міста Запоріжжя ніколи починаючи з 24.02.2022 не велися і не ведуться активні бойові дії, вона не є тимчасово окупованою РФ. Податковий кодекс надає право коригування податкових зобов`язань виключно тим суб`єктам господарювання, орендовані земельні ділянки яких перебувають в зоні активних бойових дій. Обов`язок ФОП Кияниці Н.В. щодо сплати орендної плати за земельну ділянку у 2022 році існує на підставі вимог законодавства. Становище відповідача, щодо користування земельною ділянкою у 2022 році не змінювалося. У зв`язку з цим відсутні також, підстави для зарахування плати за землю за період 2022 рожу на майбутнє. Щодо нормативної грошової оцінки за 2018-2023, то позивач вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 01.08.2024 № 29-8-0.2-2931/2-24 надано вичерпну та обґрунтовану відповідь.

12.08.2024 відповідачем подано суду клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності, визначені частиною 4 статті 267 ЦК України, в частині стягнення з відповідача суми коштів за період з 13.03.2018 по 16.05.2021 та доручення до матеріалів справви ковій документів.

Ухвалою суду від 12.08.2024 задоволено клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву та оголошено перерву до 16.09.2024.

13.08.2024 відповідачем подані письмові пояснення щодо наведених позивачем доводів у відповіді на відзив на позовну заяву.

05.09.2024 позивачем подані суду заперечення на клопотання відповідача від 12.08.2024, в яких просить суд клопотання відповідача в частині застосування до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності залишити без розгляду. Відмовити у долучені до матеріалів справи № 908/1496/24 витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.12.2021 №658/33-21 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0200. Долучити до матеріалів справи паперові копії інформації про земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0170 та :05:006:0200 з Публічної кадастрова карта України мережі інтернет.

16.09.2025 відповідачем подані суду письмові пояснення стосовно наданого позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати, вважає, що загальна сума недоотриманих доходів за фактичне користування ФОП Кияницею Н.В. спірною земельною ділянкою за період з 13.03.2018 по 29.02.2024, яка, за доводами позивача, має бути сплачена відповідачем має становити розмір 295 756,62 грн.

В судовому засіданні 16.09.2024 оголошено протокольну перерву до 15.10.2024.

15.10.2024 позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог на суму 22709,77 грн враховуючи наявність декількох витягів з нормативної грошової оцінки спірної ділянки які містяться в матеріалах справи. Запорізькою міською радою складено розрахунок, щодо розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ФОП Кияницею Н.В. земельною ділянкою площею 0,0566 га за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 (включно) у розмірі 525921,92 грн.

Ухвалою суду від 15.10.2024 судом прийнята до розгляду та задоволена заява позивача про збільшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче засідання на 13.11.2024.

Ухвалою суду від 13.11.2024 відкладено підготовче засідання на 09.12.2024.

18.11.2024 відповідачем подано суду відзив на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Також, 25.11.2024 відповідачем подано клопотання про доручення доказів, в якому просить суд поновити пропущений строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи №908/1496/24 лист Державної податкової служби України № 6381/ ж/99-00-04-01-04-09.

Ухвалою суду від 09.12.2024 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 27.12.2024.

26.12.2024 відповідачем подані суду додаткові пояснення, в яких вказує, що розрахунок загальної ціни позову здійснено позивачем безпідставно з включенням тих періодів, в які держава задля виконання власних гарантів захисту прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, звільнила їх від певних обов`язків та надала пільги. Вважає, що загальна сума за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 у розмірі 525 921,92 грн, розрахована позивачем в супереч спеціальним законам та підлягає зменшенню на 65181,45 грн (за період з березня 2022 року по 30 вересеня 2022 року в сумі 50696,45 грн та у період з березня по 30 квітеня 2020 року підлягає виключенню з розрахунку в сумі 14485,00 грн).

В судовому засіданні 27.12.2024 оголошено протокольну перерву до 15.01.2025.

15.01.2025 позивачем подані суду додаткові пояснення щодо строку позовної давності, щодо визнання належними доказами витяг з нормативної грошової оцінки землі за попередня роки, щодо стягнення з відповідача коштів за період з 1 березня по 31березня 2020 року та невизнання нарахування суми плати за землю за період з 01.03.2022 по 31.12.2022, щодо стягнення з відповідача коштів за період з 1 березня по 31березня 2020 року та відносно доводів ФОП Кияниці Н.В. щодо невизнання нарахування суми плати за землю за період з 01.03.2022 по 31.12.2022.

27.01.2025 відповідачем подані суду додаткові пояснення з приводу пояснень позивача, а саме неправомірносі нарахування, та відсутності обгрунтування позивачем суми позову.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкладено розгляд справи на 19.02.2025 та перенесено на 26.02.2025.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкладено розгляд справи на 05.03.2025.

04.03.2025 відповідачем подано клопотання про розстрочення виконання судового рішення на дванадцять місяців.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 05.03.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, свою правову позицію виклав у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Просить суд розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

В засіданні 05.03.2025 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

28.02.2008 між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та приватним підприємцем Тимофієнко Станіславом Миколайовичем (Орендар), був укладений договір оренди землі №34, який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 13.03.2008, відповідно до якого, Запорізькою міською радою передано, а ПП Тимофієнко С. М. прийнято земельну ділянку загальною площею 0,0566 га з кадастровим номером :05:006:0170.

За умовами Договору оренди землі Орендодавець відповідно до рішення дев`ятнадцятої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 74/18 від 13 лютого 2008 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування торговельного павільйону, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77.

Земельна ділянка кадастровий номер :05:006:0170 належить Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської раді на праві комунальної власності.

Згідно п. 8 Договору оренди землі, договір укладено на десять років, тобто до 13.03.2018.

Відповідно до п. 20 Договору оренди землі, після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 30 Договору оренди землі встановлено обов`язки орендаря, зокрема після закінчення строку договору оренди землі, договір поновити або повернути земельну ділянку Орендодавцеві за його вимогою в належному стані в порядку встановленому Договором.

Згідно п. 33 Договору оренди землі, дія договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- розірвання договору оренди землі згідно з п. 34 (за взаємною згодою сторін чи за рішенням суду).

Між Запорізькою міською радою та ПП Тимофієнко С. М було укладено додаткові угоди до Договору оренди землі: №21 від 03.02.2009, № 81 від 09.06.2009 та № 99 від 17.02.2010, якими внесені зміни до пункту 9 Договору оренди землі в частині орендної плати, умови не передбачені додатковими угодами залишились незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

03.09.2014 між Запорізькою міською радою та ФОП Тимофієнко С. М. було укладено договір про розірвання №00374 від 03.09.2014 до Договору оренди землі.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 373219955 від 04.04.2024), право власності на об`єкт нерухомого майна розташованого на земельній ділянці, з кадастровим номером :05:006:0170, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77 з 10.01.2012 перейшло від ФОП Тимофієнко С. М. до Ковбасюка Максима Олексійовича а від останнього 22.09.2015 до ФОП Кияниці Ніни Володимирівни (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Таким чином з 22.09.2015 власником об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , яке розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером :05:006:0170 є ФОП Кияниця Ніна Володимирівна.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда, розмішені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельного ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Договори оренди землі на зазначену земельну ділянку між Запорізькою міською радою та ФОП Кияницею Ніною Володимирівною не укладався, однак в силу закону до Ковбасюка Максима Олексійовича, а згодом до ФОП Кияниці Ніни Володимирівни перейшло право користування земельного ділянкою з кадастровим номером :05:006:0170 за договором оренди землі №34.

Однак, з 13.03.2018 Договір оренди землі припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено та не поновлювався.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області лист №3461/5/08-01-24-10 від 15.03.2024 Кияниця Ніна Володимирівна не значиться на обліку як платник земельного податку та орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:006:0170, що також підтверджується листом департаменту фінансової та бюджетної політики № 06.1-14/651 від 18.04.2024.

Тобто, після припинення дії Договору оренди землі 13.03.2018, орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0170 власником об`єкта нерухомого майна не сплачувалась.

Наведене вище свідчить про безоплатне та безпідставне використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності, площею 0,0566 га, кадастровий номер :05:006:0170, з цільовим призначенням: для розташування торговельного павільйону, без правовстановлюючих документів, за період часу з 13.03.2018 по 29.02.2024 (включно), що є порушенням вимог ст. 206 Земельного кодексу України щодо платності використання землі.

28.11.2018 Запорізька міська рада прийняла рішення № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (повний текст рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайту Запорізької міської ради за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564).

Зазначеним рішення Запорізькою міською радою було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).

Відповідно до додатку до вказаного рішення (повний текст додатку до рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайті Запорізької міської ради за посиланням: https://zp.gov.ua/upload/content/o_lсtv8454oljoglo5810p7g8qq2tm6.pdf) річний розмір орендної плати за земельні ділянки, наданої для розташування торговельного павільйону, яка відноситься до категорії інших земельних ділянок м. Запоріжжя і становить 3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру №6-28-0.222-600/2-24 від 12.01.2024 повідомила значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (надалі - НГО) № НВ-024 від 15.02.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0170, загальною площею 0,0566 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77, становить 3491252,14 грн, у цінах 2024 року.

Таким чином, розмір річної орендної плати за користування вищезазначеною земельною ділянкою становить: 3 491 252,14 (НГО в цінах 2024 року) * 3% = 104 737,56 грн. (орендна плата в цінах 2024 року).

Запорізькою міською радою складено наступний розрахунок щодо розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ФОП Кияницею Н.В. земельною ділянкою площею 0,0566 га, з кадастровим номером :05:006:0170, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Перемоги, буд. 77, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 (включно), який розраховано наступним чином (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог):

1) Сума недоотриманої орендної плати з 13.03.2018 по 31.12.2018 дорівнює: 2896940,82 грн (НГО в цінах 2019 року згідно витягу від 23.09.2019 №3648/207-19) / 1,0 (коефіцієнт індексації НГО за 2019 рік) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) - 86908,22 грн (річний розмір орендної плати за 2018 рік).

86 908,22 грн. / 12 міс. = 7 242,35 грн (розмір орендної плати за 1 міс. 2018 року).

Оскільки в березні місяці 31 календарний день, то розмір недоотриманої орендної плати з 13.03.2018 по 31.03.2018 склав: 7 242,35 грн / 31 день * 19 днів = 4 438,86 грн (розмір орендної плати за 19 днів 2018 року).

Сума недоотриманої орендної плати з 13.03.2018 по 31.12.2018 дорівнює: 7 242,35 грн. * 9 міс. + 4 438,86 грн. = 69 620,01 грн.

2) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2019 по 31.12.2019 дорівнює: 2896940,82 грн (НГО в цінах 2019 року згідно витягу від 23.09.2019 №3643/207-19) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) = 86 908,22 грн (річний розмір орендної плати за 2019 рік).

3) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2020 по 31.12.2020 дорівнює: 2896940,82 грн (НГО в цінах 2019 року згідно витягу від 23.09.2019 №3648/207-19) * 1,0 (коефіцієнт індексації НГО за 2019 рік) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) = 86908,22 грн (річний розмір .орендної плати за 2020 рік).

4) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2021 по 31.12.2021 дорівнює: 2625351,31 грн (НГО в цінах 2021 року згідно витягу від 14.12.2021 №656/33-21) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) - 78 760,54 грн (річний розмір орендної плати за 2021 рік).

5) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2022 по 31.12.2022 дорівнює 2625351,31 грн (НГО в цінах 2021 року згідно витягу від 14..5 2.2021 №656/33-21) * 1,1 (коефіцієнт індексації НГО за 2021 рік:) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) = 86636,59 грн (річний розмір орендної плати за 2022 рік).

6) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2023 по 31.12.2023 дорівнює: 2625351,31 грн (НГО в цінах 2021 року згідно витягу від 14.12.2021 №656/33-21) * 1,1 (коефіцієнт індексації НГО за 2021 рік) * 1,15 (коефіцієнт індексації НГО за 2022 рік) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) 99 632,08 грн (річний розмір орендної плати за 2023 рік).

7) Сума недоотриманої орендної плати з 01.01.2024 по 29.02.2024 (включно), тобто за 2 міс., дорівнює: 3 491 252,14 грн. (НГО в цінах 2024 року згідно витягу від 15.02.2024 №НВ-024) * 3% (річний розмір орендної плати у відсотках від НГО) = 104 737,56 грн (річний розмір орендної плати за 2024 рік).

104 737,56 грн / 12 міс* 2 міс. = 17 456,26 грн (розмір орендної плати за 2 міс. 2024 року).

Отже, загальна сума недоотриманої орендної плати після закінчення дії Договору оренди землі (з 13.03.2018 по 29.02.2024 включно) склала 525 921,92 грн.

Позивач зазначає, що беручи до уваги, що за вищевказаний період часу відповідач користувався вказаною земельною ділянкою з кадастровим номером :05:006:0170 без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинні відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які вона одержала або могла одержати від безпідставно набутого майна.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо сплати орендних платежів у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав та інтересів територіальної громади.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини пов`язані з орендою землі унормовані, зокрема, спеціальним Законом України Про оренду землі, Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

У ст. 206 ЗК України та ст. 270 ПК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 ПК України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на| умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 ЗК України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Тож, згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов' язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельної ділянкою за договором.

Преметом позову є стягнення з фізичної особи-иідприемця Кияниці Ніни Володимирівни на: користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 включно в розмірі 525 921,92 грн.

На відміну від збитків, для стягнення яких, підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для повернення безпідставно набутих коштів необхідним є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майно відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох, умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1).

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3).

У разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Застосування положень статті 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно.

У відповідності до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Таким чином, з моменту визначення меж та площі земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77, кадастровий номер земельної ділянки: :05:006:0170, зазначена земельна ділянка є цілісним об`єктом цивільних прав, поділ або об`єднання якого можливі лише за умов дотримання процедури розроблення та затвердження землевпорядної документації, передбаченої законодавством, що регулює земельні відносини.

З 22.09.2015 власником об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 77 яке розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером :05:006:0170 є ФОП Кияниця Ніна Володимирівна.

У серпні 2019 року відповідач звернулась до Запорізької міської ради про передачу в оренду спірної земельної ділянки.

Рішенням Запорізької міської ради від 24.02.2021 №87/69 надано дозвіл ФОП Кияниці Н.В. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Перемоги, буд. 77 для розташування фізкультурно-оздоровчого центру. Станом на 23.07.2024 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення ФОП Кияниця Н.В. для погодження не надходило (лист департаменту управління активами Запорізької міської ради від 23.07.2024 №4686/01/01-07/6497).

Виходячи з наведеного відповідач є власником об`єкта нерухомого, яке розташоване на сформованій земельній ділянці комунальної власності і якою фактично користується без укладеного договору оренди та за рахунок територіальної громади міста Запоріжжя зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею.

Сформована широка практика Верховного Суду щодо вирішення подібних спорів.

Позиція судової палати для розгляду справ щодо земельних спорів та права власності КГС ВС: за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України; відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку; нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень статті 79-1 Земельного кодексу України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості (постанова від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/ 20).

Позиція Великої Палати ВС: за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх, правових підстав; вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розміщене це нерухоме майно; до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом: кондиційними; фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (постанова від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18).

Позивач посилається на те, що 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2», відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року, та те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, внаслідок чого строки, визначені ст. 257 ЦК України були продовжені на час карантину та на період військового стану.

Однак посилання на Указ президента є безпідставним і введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

Щодо подовження строків у зв`язку із карантином.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної, заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Якщо процесуальний строк почав перебіг до початку дії Закону, то його тривалість буде дорівнювати: кількість днів строку, визначеного законом, які пройшли до 2 квітня 2020 року + період карантину + кількість днів строку, які залишись від визначеного законом строку.

ВР 18.06.2020 прийнято Закон № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», яким внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Так, пункт 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції:

« 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Згідно Прикінцевих та перехідних положень, Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування в газеті «Голос України» від 16.07.2020 - /№№ 119-120/, а саме - 17.07.2020.

Також Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу. XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-деннрго строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право, на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Все вказане підтверджується практикою та висновками господарського суду у Постанові ВП ВС від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Ухвалою КГС ВС від 20.07.2022 у справі № 924/939/21 зазначено: « саме лише посилання скаржника на введення на території України воєнного стану не є безумовним доказом наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження», внаслідок чого відмовлено заявнику.

Так, за аналізом висновків КГС ВС вбачається, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами своєчасного вчинення процесуальних дій, та позивач повинен обґрунтувати належними доказами (конкретні обставини) як це завадило подати позов і надати докази на підтвердження відсутності у нього можливості вчинити дії. Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску.

Щодо витягів з нормативної грошової оцінки землі за попередні роки, позивач вказує, що використав документи подані відповідачем, то відповідачем самостійно на стадії підготовчого провадження (з обґрунтуванням) долучено до матеріалів справи витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку.

Однак, це не спростовує того, що Витяг з технічної документації є лише документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки та складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради. Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок згідно Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (на відповідній території) є чинною до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Тобто на кожний атоматично сформований витяг потрібна наявність Рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки, які не надано позивачем до відповідних атоматичних витягів, поданих іншою стороною, а отаже не підтверджено правомірність їх застосування.

Позивач вказує, що Податковий кодекс надає право коригування податкових зобов`язань виключно тим суб`єктам господарювання, орендовані земельні ділянки яких, перебувають в зоні активних бойових дій та нарахування суми плати за землю за період з 01.03.2022 по 31.12.2022, є недоведеним, адже звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця.

Податковий кодекс не регулює орендних відносин та не регулює земельних відносин користувача земельної ділянки з власником земельної ділянки, податкові зобов`язання, їх виконання або не виконання не впливають на обсяг зобов`язань користувача земельної ділянки та власника такої ділянки, і не входять до предмету доказування.

Інші обставини, не змінюють позицію позивача та відповідача у цій справі та правова позиція позивача була вказана у відзиві й запереченнях з врахуванням Постанови КМУ «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27 травня 2022 року № 634 та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)».

Отже, враховуючи пп.2 п.1 Постанови КМУ «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27 травня 2022 року № 634, на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022 року, за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької, Миколаївської областей і м. Києва.

Позивач вказує, що за період, а саме 2022 рік відповідач повинен сплатити суму у загальному розмірі 86 636,59 гри, враховуючи розмір оплати за місяць - 7 242,35 грн.

Однак, вказаний загальний розмір за 2022 рік підлягає зменшенню за період з березня 2022 року по 30 вересня 2022 року в силу приписів закону.

Отже, враховуючи, вказану суму за місяць 7 242,35 грн, період з березня 2022 року по 30 вересня 2022 року, сума у розмірі 50 696,45 грн не підлягає стягненню.

Позов подано в ЕС 18.05.2024, за період з 13.03.2018 до 29.02.2024.

Трирічний строк почав перебіг з 13.03.2018.

Тобто по 13.03.2019 рік, по 13.03.2020 - два роки.

З 2 квітня 2020 року по 06.08.2020 строки зупинено, з 07.08.2020 - відновлено строки.

З 07.08.2020 по 07.08.2021 - третій рік позовної давності.

З 13.03.2018 по 31.12.2018 - сума з порушенням строку давності - 69 620,01 грн.

3а 2019 рік: Трирічний строк почав перебіг з 01.01.2020, так по 02.04.2020 (зупинення) - 3 міс, з 07.08.2020 - 07.05.2021 (9 міс) = рік п.д., по 07.05.2022 - два роки п.д., по 07.05.2023 - три роки п.д.

Отже сума з порушенням строку давності за 2019 рік - 86 908,22 грн.

Таким чином розмір коштів, що не підлягає стягненню в наслідок пропущеного строку позовної давності:

за 2018 та 2019 = 156 528,23 (69 620,01 + 86 908.22) грн.

За весь період з урахуванням пропущеного строку позовної давності загальна сума до стягнення: 346 683,92 грн.(503212,15-156528,23)

Враховуючи пільги встанволені Постановою КМУ «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27 травня 2022 року № 634, загальна сума зменшується на 14 484,7 грн (86 908,22/12*2: період з 1 березня по 30 квітня 2020 року, підлягає виключенню з розрахунку) за 2020 рік.

Та сума у розмірі - 50 696,45 грн за 2022 рік не підлягає стягненню, а загальна сума після зменшення на вказаних підставах становить за 2022 рік - 35 940,14 грн.

Тобто загальна сума, що не підлягає стягненню за 2020 та 2022 роки: 65181,45 грн.

За весь період з урахуванням пропущеного строку позовної давності загальна сума до стягнення: 281 502,47 грн (503212,15 - 156528,23 - 65181,45), з врахування суми збільшення позовних вимог - 304 212,24 грн (525 921,92 грн - 156528,23 - 65181,45).

Оренда плата є одним із основних джерел наповнення міського бюджету, а існуюча заборгованість відповідача з орендної плати за землю порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності на недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельної ділянкою за договором.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 включно в розмірі 304212,24 грн. В іншій частині позову відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3650,55 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення суду у даній справі в частині стягнення з ОСОБА_1 доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у розмірі 304 212,24 грн та судового збору у розмірі 4563, 18 грн, що загалом становить 308 775,42 грн. на 12 місяців з дати набрання рішенням законної сили, шляхом сплати щомісячно, до останнього дня кожного місяця, рівними частинами по 25731,29 грн. Клопотання мотивоване тим, що відповідачка є особою 22.04.1950 р.н., а отже відноситься до осіб пенсійного віку за законом, іншого доходу, окрім пенсії не має. На підтвердження відсутності іншого, окрім пенсія доходу було надано декларацію, господарська діяльність наразі відповідачкою не ведеться. Отже, навіть сума 304 212,24 грн є занадто великою для пенсіонера і сплата всієї суми відразу є неможливою та призведе до повної фінансової неплатоспроможності. Тобто теперішній фінансовий стан відповідачки не дозволяє сплачувати одним платежем такі значні грошові суми.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст.331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Проаналізувавши доводи відповідача щодо надання розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, зважаючи на ті аргументи, які викладені відповідачем в підтвердження скрутного фінансового становища, суд констатує існування об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення по справі № 908/1496/24, а саме: розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2025 в частині стягнення з відповідача на користь Запорізької міської ради 304212,24 грн на 12 (дванадцять) календарних місяців з оплатою рівними частинами щомісячно, а саме:

до 30 квітня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 травня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 червень 2025 року 25351,02 грн;

до 31 липня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 серпня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 вересня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 жовтня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 листопада 2025 року 25351,02 грн;

до 31 грудня 2025 року - 25351,02 грн;

до 31 січня 2025 року - 25351,02 грн;

до 28 лютого 2025 року - 25351,02 грн;

до 31 березня 2025 року - 25351,02 грн.

Оскільки чинним законодавсятом не передбачено розстрочення виконання рішення суду в частині судового збору,.суд відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Кияниці Ніни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 13.03.2018 по 29.02.2024 включно в розмірі 304212 (триста чотири тисячі двісті дванадцять) грн 24 коп. на розрахунковий рахунок UА0008479, отримувач: Головне управління казначейства у Запорізькій області, , код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2025 в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Кияниці Ніни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) - 304212 (триста чотири тисячі двісті дванадцять) грн 24 коп. на 12 (дванадцять) календарних місяців з оплатою рівними частинами щомісячно, а саме:

до 30 квітня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 травня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 червень 2025 року 25351,02 грн;

до 31 липня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 серпня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 вересня 2025 року 25351,02 грн;

до 31 жовтня 2025 року 25351,02 грн;

до 30 листопада 2025 року 25351,02 грн;

до 31 грудня 2025 року - 25351,02 грн;

до 31 січня 2025 року - 25351,02 грн;

до 28 лютого 2025 року - 25351,02 грн;

до 31 березня 2025 року - 25351,02 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кияниці Ніни Володимирівни (код РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) витрати на сплату судового збору в розмірі 3650 (тритисячі шістсот п`ятдесят) грн 55 коп. на розрахунковий рахунок UА0034816 в Державній казначейській службі України м. Київ, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2025.

Суддя Т.А. Азізбекян