ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

31.03.2025м. ДніпроСправа № 904/1382/25

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ", м. Запоріжжя

про стягнення грошових коштів.

Суддя Бєлік В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дніпровської міської ради (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" (далі - відповідач) суму боргу в розмірі 120 537,00 грн, за неотриманий товар згідно договору поставки товарів № 181 від 28.10.2024.

Мотивуючи підсудність даного спору Господарському суду Дніпропетровської області, позивач вказує на те, що постачання товару за умовами укладеного між сторонами Договору здійснюється на конкретно визначений об`єкт в місті Дніпро, пр-т Бошдана Хмельницького, буд. 19, а відтак, у даному випадку підлягають застосуванню приписи ч. 5 ст. 29 ГПК України щодо пред`явлення позову за місцем виконання договірних зобов`язань.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення судом матеріалі позовної заяви за підсудністю до іншого суду, з огляду на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, за загальним правилом підсудності позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача.

В даному випадку позов заявлений до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" .

Частиною 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі повинні міститься відомості щодо місцезнаходження юридичної особи (адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" є: 69118, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Домаха, буд. 1.

Приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законом передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі; сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, зручне для них. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме в погодженому сторонами місці.

Слід зазначити, що виконання договірного зобов`язання - це вчинення боржником на користь кредитора або третьої особи певних дій, що становлять предмет виконання договірного зобов`язання. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За матеріалами позовної заяви судом встановлено, що між Комунальним некомерційним підприємством "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" було укладено Договір поставки товарів №181 від 18.10.2024.

Відповідно до предмету Договору, Постачальник зобов`язався поставити у замовнику товар який зазначений у специфікації, а замовник зобов`язався прийняти вказаний товар і своєчасно сплатити постачає Споживачу електричну енергію з метою забезпечення потреб об`єктів Споживача, а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії згідно з умовами цього Договору (пункт 1.1. договору).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки та підставою виникнення в його сторін прав та обов`язків, визначених цим договором.

Поряд із цим, суд зауважує, що предметом заявленого позову в даній справі виступає матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача переплати у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором, яке виразилось у недопоставці товару (бензину А-95) у кількості 2 270 л., що відповідає 194 талонам.

Тобто даний спір не стосується факту виконання зобов`язань щодо постачання товару за договором та безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору не є вимога про фактичне виконання зобов`язань за адресою поставки, до якої постачається товар за умовами договору.

Оскільки спір стосується стягнення грошових коштів, а не фактичного виконання зобов`язань за договором, то відсутні підстави вважати, що виконання договору в передплати лише у Дніпропетровській області.

Наведене дозволяє дійти висновку про те, що умовами Договору не передбачено особливостей щодо сплати заборгованості в чітко визначеному місці, а також не врегульовано питання щодо місця повернення відповідних грошових коштів. У свою чергу, місце виконання боржником зобов`язання щодо повернення передплати за своїм характером не пов`язане з місцем фактичного постачання останнього, оскільки зазначена сплата проводилася безготівково шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника (відповідача).

Зобов`язання, про порушення яких стверджує позивач, не є такими, які через їх особливість належить виконувати тільки в певному місці.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду, термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках ЄСПЛ дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

З огляду на відсутність відомостей щодо узгодження сторонами місця виконання грошового зобов`язання, передбаченого Договором поставки товарів № 181 від 18.10.2024, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ч. 5 ст. 29 ГПК України та дійшов висновку про необхідність визначення підсудності спору за загальними правилами.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведене, беручи до уваги відсутність підстав для застосування при визначенні підсудності даного спору приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України, а також враховуючи те, що місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" є: 69118, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Домаха, буд. 1, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви підлягають надісланню до Господарського суду Запорізької області за територіальної юрисдикції (підсудності).

Враховуючи викладене, передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом, і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо юрисдикції.

В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що в силу положень ст. 27 ГПК України вирішення даного спору належить до територіальної юрисдикції (підсудності) господарського суду за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" , а саме Господарського суду Запорізької області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, матеріали позовної заяви Комунального некомерційного підприємства "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" про стягнення грошових коштів підлягають передачі за територіальної юрисдикції (підсудності) та направленню до Господарського суду Запорізької області.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви Комунального некомерційного підприємства "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2" Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМПЕТРОЛ" про стягнення грошових коштів з доданими до неї документами передати за територіальної юрисдикції (підсудності) до Господарського суду Запорізької області (69001, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Гетьманська, будинок 4).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 31.03.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Г. Бєлік