ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2742/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Алієва К.О.,

представників учасників справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Господарського суду Одеської області від 09.01.2025, ухвалене суддею Цісельським О.В., м. Одеса

у справі № 916/2742/24

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення 580457,68 грн,

ВСТАНОВИВ

У червні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останньої на свою користь загалом 580457,68 грн, з яких: 512319,89 грн заборгованості за кредитом та 68137,79 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним 08.12.2021 з Банком кредитним договором № -КД-1 (далі кредитний договір) в частині повного та своєчасного повернення кредиту, а також сплати процентів за його користування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.01.2025 у даній справі позов Банку задоволено частково: стягнуто 512319,89 грн заборгованості за кредитом та 18124,71 грн заборгованості по відсотках.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів, суд зазначив про його помилковість, оскільки позивачем не доведено існування правових підстав для встановлення і застосування збільшеної процентної ставки (порівняно із базовим рівнем).

Зі змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що суд здійснив власний розрахунок процентів за відповідний період у розмірі базової процентної ставки, врахував часткове погашення відповідачем процентів і, як наслідок, дійшов висновку, що правомірним є розмір процентів лише у сумі 18124,71 грн.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- відповідач не подав відзиву на позовну заяву, не приймав участі у розгляді справи, не спростував розміру заборгованості, як і не спростував та не оспорив факт несплати відповідних платежів;

- приймаючи рішення про часткове стягнення процентів, суд не зазначив, досліджуючи які докази і з яких мотивів він дійшов відповідного висновку.

- посилаючись на власний розрахунок процентів, суд не зазначає, яка саме процентна ставка (базова чи компенсаційна) та за який період визнається судом встановленою або спростованою, не наводить математичних розрахунків обрахування процентів, не бере до уваги п. 4.8. кредитного договору, не враховує, що в період належного виконання зобов`язань позичальником за договором нараховувались компенсаційні проценти, які відшкодувала держава і що ці проценти не є предметом спору.

- суд першої інстанції в порушення умов Порядку, сплачені Фондом проценти за попередні періоди, зарахував в погашення заборгованості, яка виникла після 01.10.2023.

До апеляційної скарги позивачем додано нові докази: регістр аналітичного обліку електронних повідомлень про зміну розміру базової процентної ставки за кредитним договором; SMS повідомлення про зміну розміру базової процентної ставки;

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк до 28.02.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань та призначено дану справу до розгляду на 01.04.2025 о 13:45 год.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

12.02.2025 від позивача надійшла заява (вх. № 606/25) про участь його представника (адвоката Шевченка А.О.) в усіх судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 17.02.2025 задоволена.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

В судове засідання 01.04.2025 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Встановити зв`язок з представником Банку не виявилось за можливе, оскільки представник перебував у режимі офлайн.

Відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Відкриваючи апеляційне провадження у даній справі та призначаючи її до розгляду в судовому засіданні, колегією суддів враховувалось, що місцезнаходженням відповідача є 75500, Україна, Генічеський р-н, Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Воровського, буд. 115, яка включена в перелік територій, тимчасово окупованих Російською Федерацією (Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309).

У зв`язку з цим, враховуючи ст. 120 ГПК України, норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011(904/7806/21), суд апеляційної інстанції повідомляв відповідача про вчинення відповідної процесуальної, а також про дату, час і місце судового засідання шляхом: розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.5 т.2); направлення копії вказаної ухвали на її електронну адресу (а.с.4 т.2).

Судовою колегією також враховувалась правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28.04.2023 у справі №904/272/22, в якій зазначено, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу в поданих ним документах як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення.

Отже у даному випадку судом апеляційної інстанції здійснено всі можливі дії щодо забезпечення дотримання вимог процесуального законодавства в частині повідомлення відповідачів про день, час та місце розгляду справи, а також про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладене сукупності, а також те, що неявка представників відповідачів обов`язковою не визнавалась, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників її учасників.

В судовому засіданні 01.04.2025 колегія суддів, розглянувши додані позивачем до апеляційної скарги нові докази (пов`язані з повідомленням про зміну розміру базової процентної ставки за кредитним договором), а також клопотання щодо поновлення строку на їх подання, дійшла наступних висновків.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1, 2 ст. 80 ГПК України).

Частинами 4, 5 ст. 80 ГПК України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції, без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, буде вважатися порушенням положень статей 80, 269 ГПК України.

Наведені положення ГПК України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи». При цьому, тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів.

Така правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 08.09.2022 у справі № 910/5011/18, від 13.04.2021 у справі № 909/722/14 та від 01.07.2021 у справі № 46/603.

Обґрунтовуючи неподання цих доказів в суд першої інстанції, скаржник зазначає, що саме суд мав витребувати у позивача відповідні докази та, в разі необхідності, викликати позивача в судове засідання з метою надання пояснень або уточнень щодо обставин справи чи певних фактів.

Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника та звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тобто саме позивач, а не суд, має доводити ті чи інші обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи скаржника, викладенні в обґрунтування клопотання, не можуть вважатися у даному випадку поважною причиною несвоєчасного подання вищевказаних доказів в суд першої інстанції. Неподання відповідних доказів в суд першої інстанції залежало виключно від суб`єктивної поведінки самого позивача, який несе ризик вчинення або не вчинення певної процесуальної дії.

За таких підстав, колегія суддів не приймає надані скаржником до апеляційної скарги докази (регістр аналітичного обліку електронних повідомлень про зміну розміру базової процентної ставки за кредитним договором; SMS повідомлення про зміну розміру базової процентної ставки).

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги Банку, колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 09.01.2025 у даній справі лише в частині відмови у стягненні 50013,08 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, 08.12.2021 між Банком та ФОП ОСОБА_1 (укладено кредитний договір, згідно п. 1.1. якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Відповідно до п. А.6. договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,31% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, Банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 17,31% річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі зазначеному в п. А.6. цього договору При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п. А.6. цього договору та дати початку її нарахування (п. А 6.1. договору).

У пункті А. 6.2. договору сторони узгодили, що по закінченню кожних 12 місяців з дня укладання цього договору розмір процентів за користування кредитом, що зазначений в п.п. А.6, А.6.1, А.7. цього договору, може бути переглянуто за ініціативою однієї із сторін, про що сторони укладають договори про внесення змін до цього договору. У випадку відмови позичальника від розміру процентної ставки, переглянутої за ініціативи банку, сторони узгодили, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі облікової ставки НБУ на дату перегляду, помноженої на 3, про що банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням дати початку їх нарахування без внесення змін до цього договору.

За умовами п. А.7. договору у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 28,62% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Проценти, встановлені п.п. А.6., А.6.1. договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору (п. А.8. договору).

У пункті А.10. договору сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом «А» цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; збільшенні або зменшенні оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника, відкритими у банку або в іншому банку; надходженні до банку заяви або клопотання позичальника про зміну умов договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів банку, які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього договору. Сторони визначали, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей договір.

Відповідно до підп. 2.3.2. п. 2.3. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, банк, на свій розсуд, має право:

а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі статтями 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або:

б) розірвати цей договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії цього договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або:

в) достроково розірвати цей договір та вимагати повернення коштів/погашення заборгованості у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації позичальника є неможливим; якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; або:

г) згідно зі статтею 651 ЦК України, статтею 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п.2.3.2 цього договору.

Згідно з п. 4.1. договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п. А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

В разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у п. 5.8 цього договору (п. 4.2. договору).

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п. 4.3. договору).

У додатку № 1 до кредитного договору № -КД-1 від 08.12.2021 сторони узгодили графік платежів, а саме дату, суму кредиту до погашення, суму страхового платежу до погашення.

08.12.2021 кредитний договір з додатком № 1 було підписано сторонами шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису в порядку, передбаченому Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги», що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Крім того, керуючись приписами Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва, затвердженого Постановою КМУ від 24.01.2020 року за № 28, надалі Порядок, враховуючи, що позичальник відповідає критеріям Порядку на отримання фінансової державної підтримки, 08.12.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № -КД-1 від 08.12.2021 (далі додаткова угода).

У пункті 1 додаткової угоди сторони зокрема узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі - «Програма») та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Кредитні гроші позичальник витрачає з метою: запобігання виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також для запобігання та подолання їх наслідків, у тому числі від встановленого Кабінетом Міністрів України карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а саме на: фінансування оборотного капіталу. Умови та порядок надання фінансової державної підтримки позичальнику, визначені Порядком та цією додатковою угодою.

Згідно з п. 2 додаткової угоди сторони узгодили внести зміни в договір, та викласти умови договору, що визначають порядок погашення кредиту та платність за його користування в наступній редакції:

« 2.1. За користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 14,31% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України.

Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.

Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розміру базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Чат Sender», а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації.

2.2. У випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і /або процентів в розмірі, зазначеному в п.2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

2.4. Позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п.п. 2.1.-2.3. цієї додаткової угоди.

2.7. Погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (Графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

2.10. У випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п. А3 договору позичальник зобов`язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних.».

Згідно з п. 3 додаткової угоди всі інші умови договору, що не суперечать умовам цієї додаткової угоди, лишаються незмінними.

У додатку № 1 до додаткової угоди № 1 кредитного договору № -КД-1 від 08.12.2021 сторони погодили відповідний графік платежів. Згідно з п. 1 додатку № 1 до додаткової угоди № 1 за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі та порядку сплати згідно п.п. 2.1 - 2.4 додаткової угоди № 1.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 до додаткової угоди № 1 цей додаток є невід`ємною частиною додаткової угоди № 1 кредитного договору №-КД-1 від 18.08.2021 року і його підписано із використанням кваліфікованого електронного підпису.

Як зазначає позивач, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором та припинив здійснювати щомісячні платежі в розмірі та строки, які передбачені умовами кредитного договору.

Позивач надіслав на електронну адресу повідомлення-вимогу за вих. № 11208НЕІ0S1М1 від 27.03.2024, в якому повідомляв відповідач про наявне порушення зобов`язань за кредитним договором №-КД-1 від 08.12.2021, вимагав погашення простроченої заборгованості, а також повідомляв, що у випадку непогашення простроченої заборгованості у термін до 27.04.2024, строк 01.12.2026, що узгоджений п. А.3 кредитного договору №-КД-1 від 08.12.2021 буде вважатися таким, що настав 27.04.2024.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Предметом позову у даній справі (в оскаржуваній частині) є вимога Банку стягнути з Позичальника 68137,79 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач неодноразово змінював процентну ставку, проте ним не доведено існування правових підстав для встановлення і застосування збільшеної процентної ставки (порівняно із базовим рівнем). За позицією суду, правомірним є нарахування процентів у розмірі 14,31%.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів цієї справи вбачається, що позивач неодноразово змінював процентну ставку (з 09.12.2021 по 02.03.2022 - 14,31%, з 01.04.2022 по 30.06.2022 - 14,04%, з 01.07.2022 по 30.09.2022 - 13,63%, з 01.10.2022 по 31.12.2022 - 17,70%, з 01.01.2023 по 31.03.2023 - 18,15%, з 01.04.2023 по 30.06.2023 - 19,00%, з 01.07.2023 по 30.09.2023 - 20,50%, з 01.10.2023 по 31.12.2023 - 21,48%, з 01.01.2024 по 02.03.2024 - 20,65%, з 03.03.2024 по 27.04.2024 - 14.31%).

Разом з тим, право Банку переглядати розмір базової процентної ставки та, у випадку встановлення прострочення позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту (у тому числі щодо сплати процентів), змінювати процентну ставку - прямо передбачено кредитним договором та додатковою угодою до нього.

При цьому, позичальник був достеменно обізнаний про це.

Так, про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Чат Sender», а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації.

Про наявність у позичальника можливості здійснювати комунікацію через ПК Приват24 свідчить безпосередньо кредитний договір та додаткова угода до нього.

З наданих позивачем банківських виписок вбачається, що позичальник 04.09.2023, 02.10.2023, 02.11.2023 та 04.11.2023 особисто сплачував Банку проценти у збільшеному розмірі (порівняно з базовим).

Жодних повідомлень, претензій, зауважень з приводу зміни розміру базової процентної ставки від позичальника не надходило. Факт прострочення позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту (у тому числі щодо сплати процентів) не заперечується.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи сплату позичальником в період з 01.10.2022 по 02.03.2024 процентів у збільшеному розмірі та відсутність у останнього жодних заперечень з цього приводу, а також підтвердження матеріалами цієї справи факту наявності у позичальника простроченої заборгованості зі сплати процентів, колегія суддів, керуючись стандартом більшої переконливості (за яким висновок про існування певного факту з урахуванням досліджених доказів видається вірогіднішим, аніж протилежний), приходить до висновку про те, що найбільш вірогідним є те відповідач був належним чином повідомлений, відповідно, обізнаний про зміну розміру базової процентної ставки у відповідний період.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що позивачем доведено правомірність позовної вимоги про стягнення заборгованості по процентах у заявленому до стягнення розмірі, в той час висновок місцевого господарського суду (в оскаржуваній частині) є передчасним.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення

Підстави для часткового скасування судового рішення визначені статтею 277 ГПК України, відповідно до якої такими підставами є 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, частково скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ухвалення нового рішення в цій частині про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.01.2025 у справі № 916/2742/24 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 580457,68 грн, з яких: 512319,89 грн заборгованості за кредитом, 68137,79 грн заборгованості по відсотках, 6965,50 грн витрат по сплаті судового збору».

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 286 ГПК України.

Повна постанова складена 07.04.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська