ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.04.2025м. ДніпроСправа № 904/43/25
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПІУС КОНСАЛТ", м. Дніпро
про стягнення заборгованості в розмірі 381 516,10 грн.
Без виклику (повідомлення) учасників справи
РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПІУС КОНСАЛТ" про стягнення заборгованості в розмірі 356 080,29 грн, яка складається з:
- основного боргу в розмірі 340 884,15 грн,
- інфляційних втрат у розмірі 11 646,35 грн,
- 3% річних у розмірі 3 549,79 грн.
Рішенням від 17.03.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПІУС КОНСАЛТ" про стягнення заборгованості в розмірі 381 516,10 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПІУС КОНСАЛТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОДКО» основний борг у розмірі 296 560,81 грн., 3% річних у розмірі 4 452,85 грн., інфляційних втрат у розмірі 18 962,50 грн., судовий збір у розмірі 3 839,71 грн.

В решті позову відмовлено.

25.03.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПІУС КОНСАЛТ» (49102, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 2А, ідентифікаційний код юридичної особи 42234821) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОДКО» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Остапа Вишні, буд. 51-А, ідентифікаційний код юридичної особи 44761201) судові витрати у розмірі 41 000 (сорок одна тисяча) гривень 00 копійок.

Ухвалою від 25.03.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" про ухвалення додаткового рішення. Вирішено розглядати заяву без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Станом на час винесення додаткового рішення по справі відзив на відповідну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято додаткове рішення у справі.

ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА.

У заяві позивач зазначає, що для отримання правової допомоги щодо ведення даної справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" уклало договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) з АО «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (Адвокатська компанія) від 26 листопада 2024 року №16.

Сторони уклали акт приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) у господарській справі №904/43/25 від 24.03.2025, згідно якого загальна вартість послуг становить 41 000,00 грн.

Заявник вважає, що такі витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченими ними часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач заперечень на заяву не надав.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Докази надання правової допомоги позивачу. 2. Правомірний розмір витрат позивача на оплату правової допомоги. 4. Розподіл витрат на оплату правової допомоги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (далі Адвокатська компанія) укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 16 від 30.03.2018, відповідно до пункту 1.1. якого клієнт доручає, а Адвокатська компанія приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги.

Відповідно до п.4.1. Договору вартість юридичних послуг (правової допомоги), що надається Адвокатською компанією за даним Договором, визначається та погоджується Сторонами за фактом надання юридичних послуг (правової допомоги) та оплачується Клієнтом на підставі виставленого Адвокатською компанією рахунку на оплату. Клієнт оплачує вартість наданих юридичних послуг (правової допомоги) в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок Адвокатської компанії.

При розрахунку вартості юридичних послуг (правової допомоги) враховується час, витрачений Адвокатською компанією, її партнерами та співробітниками за тарифами, вказаними в прайс-листі Адвокатської компанії, який розміщений на офіційному сайті Адвокатської компанії за адресою: http://www.klymenko.lawyer (п. 4.3. Договору про надання правової допомоги).

Відповідно до п.4.4. Договору про надання правової допомоги визначено, що за результатами надання юридичних послуг (правової допомоги) складається Акт приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги), який підписується представниками кожної зі Сторін. В Акті приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) вказується обсяг наданих Адвокатською компанією юридичних послуг (правової допомоги) та їх вартість. Акт приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) надсилається Клієнту Адвокатською компанією факсимільним зв`язком або поштою.

Сума, сплачена згідно п.4.1. даного Договору, є гонораром Адвокатської компанії за надання юридичних послуг (правової допомоги) та поверненню не підлягає (п. 4.6. Договору про надання правової допомоги).

У п.4.8. Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що в Акті, зазначеному в п. 4.4. Договору Сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичних послуг (правової допомоги). В цьому випадку Сторони керуються умовами такого Акту.

Даний договір укладений на строк до 31.12.2025 та набирає чинності з моменту його підписання (п. 7.1. договору).

Також сторонами підписано акт приймання-передачі юридичних послуг (правової допомоги) у господарській справі № 904/43/25 від 24.03.2025, згідно якого Адвокатською компанією надані клієнту наступні послуги:

- консультація, ознайомлення з матеріалами справи та аналіз первинної документації -4 000,00 грн.

складення адвокатського запиту до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 3000,00 грн.

- 7 годин - складання позовної заяви, підготовка та сканування доказів і подача їх в Господарський суд Дніпропетровської області відповідно до вимог ГПК України - 21 000,00 грн.

- додаткова сума винагороди у разі задоволення позовної заяви та стягнення з Відповідача у справі №904/43/25 суми більшої за 300 000, 00 грн. (Гонорар успіху) 13000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 41 000,00 грн.

Позивач сплатив вартість наданих послуг в розмірі 41 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 371011131 від 05.12.2024.

За змістом положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74, ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейський суд з прав людини у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014, «Горковлюк та Кагановський проти України» від 04.10.2018).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

За встановлених обставин щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви на аркушах як кваліфікований фахівець, дійшов висновку про їх співмірність.

Разом із тим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2024 позов задоволено частково, а відтак в силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати, пов`язані із розгляд справи покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 34 386,70 грн.

6 613,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 11, 15, 73-79, 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛОДКО" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПІУС КОНСАЛТ» (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 2 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОДКО» (49000, м. Дніпро, вул. Остапа Вишні, будинок 51-А, )суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 34 386,70 грн.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 613,30 грн. покласти на позивача.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Додаткове рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне додаткове рішення складено та підписано 03.04.2025.

Суддя Н.Г. Назаренко