ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

07 квітня 2025 року м. ХарківСправа № 922/172/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Південспецбуд", 61045, м. Харків, вул. Джанкойська, буд. 76
до Комунального підприємства "Харківводоканал", 61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 90
про стягнення 29 030,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Південспецбуд" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення інфляційних втрат у розмірі 24 595,42 грн. та 3 % річних у розмірі 4435,56 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Крім того, позивач у 2 пункту прохальної частини позовної заяви просить суд, надати Приватному акціонерному товариству Південспецбуд строк на строк на доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї позовної заяви упродовж 5-ти днів з дня ухвалення рішення.

Також. просить суд, стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.03.2025 року у позові відмовлено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Південспецбуд" інфляційні втрати у розмірі 24 595,42 грн., 3 % річних у розмірі 4 423,44 грн. та судовий збір у розмірі 2 421,39 грн. В частині стягнення 3 % річних у розмірі 12,12 грн. - відмовлено.

Також, у рішенні суду від 26.03.2205 року було встановлено позивачу 5 денний строк по 31.03.2025 року, щодо надання доказів доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви. Роз`яснено позивачу, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із Комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду у позивача та його представника наявний зареєстрований електронний кабінет, у зв`язку із чим рішення суду від 26.03.2025 року було направлено судом у їх електронний кабінет, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Рішення (без виклику)" від 26.03.2025 року у справі № 922/172/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Гоготов Валерій Васильович в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 26.03.2025 року о(б) 21:55 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Рішення (без виклику)" від 26.03.2025 року у справі № 922/172/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Приватному акціонерному товариству "Південспецбуд" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 26.03.2025 року о(б) 21:55 год.».

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З вищевикладеного та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України слідує, що рішення суду від 26.03.2025 року було вручено позивачу та його представнику - 27.03.2025 року, оскільки документ, а саме рішення суду від 26.03.2025 року у справі № 922/172/25 відповідно до наявних у матеріалах справи довідок, було доставлено до Електронного кабінету - 26.03.2025 року о(б) 21:55 год.

Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання позивачем та його представником рішення суду від 26.03.2025 року яким було встановлено позивачу 5 денний строк по 31.03.2025 року, щодо надання доказів доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви, суд дійшов висновку про обізнаність позивача та його представника про надання до суду відповідних доказів у встановлений 5 денний строк, та роз`яснено позивачу, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Проте, станом на 07.04.2025 року, ані позивачем, ані його представником так і не надано до суду доказів доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, та заяву позивача викладену у 2 пункті прохальної частини позовної заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначає наступне.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд враховує, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що обов`язку суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу передує подання стороною відповідної заяви.

Водночас, докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі № 620/2936/20 зазначено, що правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті.

Усі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем у визначені процесуальними нормами строки, а неможливість подання доказів у такі строки повинна бути письмово доведена останнім до суду та належним чином обґрунтована.

Відповідні висновки щодо розподілу тягаря доказування та добросовісності поведінки сторони/учасника при вчиненні процесуальної дії з надання доказів у господарському процесі, викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №913/317/18, від 22.05.2019 у справі №5011-15/10488-2012 та від 16.07.2020 у справі №908/2828/19, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19 та від 12.01.2021 у справі №924/1103/19.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із вирішенням спору у відповідному судовому рішенні.

Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості своєчасно подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин; подачі відповідної заяви про це в даному випадку до закінчення розгляду справи по суті; наявності належного обґрунтування поважності причин, що перешкоджають подачі доказів до закінчення розгляду справи.

Разом з тим процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21 та від 19.01.2024 у справі №910/2053/20.

Водночас положення частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат.

У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2024 року у справі № 910/9714/22.

З вищевикладеного слідує, що для реалізації права на відшкодування витрат на правову допомогу сторона має дотриматися процедури, встановленої нормами процесуального права, а саме:

- у своїй першій заяві по суті сторона має навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

- подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України);

- подати до суду докази, які обґрунтовують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України);

- зробити заяву про подання до суду доказів, які обґрунтовують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у зв`язку із наявністю поважних причин, які унеможливлюють подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому, дотримання стороною викладеного вище порядку, передбаченого нормами права Господарського процесуального кодексу України, необхідно для інформування іншої сторони про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які можуть бути покладені на неї судом за наслідками розгляду справи, що може вплинути на стратегією захисту прав та інтересів такої сторони під час розгляду справи, що враховується судом під час визначення розміру судових витрат, що заявлені до відшкодування.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.04.2023 року у справі №924/427/22.

Тому, виконання стороною вищезазначених приписів процесуального законодавства має істотне значення для встановлення обґрунтованості судом судових витрат, заявлених стороною до відшкодування, та визначення їх розміру.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач: сплата судового збору у розмірі 2422,40 грн. (із урахуванням коефіцієнту 0,8) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

У 2 пункті прохальної частини позовної заяви викладено заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та просив суд, надання Приватному акціонерному товариству Південспецбуд строку на доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви упродовж 5-ти днів з дня ухвалення рішення.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.03.2025 року у позові відмовлено частково. Також, у рішенні суду від 26.03.2205 року було встановлено позивачу 5 денний строк по 31.03.2025 року, щодо надання доказів доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви.

Роз`яснено позивачу, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з правилами частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи (серед іншого) зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

В силу положень частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Проте, станом на 07.04.2025 року ані позивачем, ані його представником, так і не надано до суду у встановлений у рішенні суду від 26.03.2025 року 5 денний строк по 31.03.2025 року, доказів доведення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї позовної заяви.

Крім того, суд враховує, що саме лише викладення у прохальній частині позовної заяви - заяви про стягнення із відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу без надання до суду доказів понесення таких витрат у тому числі договорів, рахунків тощо, не може бути підставою для їх стягнення із відповідача. При цьому ані матеріали позовної заяви, ані матеріали справи не містять жодних доказів у підтвердження таких витрат (у тому числі договору, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги).

Враховуючи вищевикладене, за висновком суду, клопотання позивача викладене у 2 пункті прохальної частини позовної заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню судом без розгляду.

Керуючись статтями 13, 42, 46, 118, 119, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача викладене у 2 пункті прохальної частини позовної заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, а саме 07 квітня 2025 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 07 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Ємельянова