ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025м. ХарківСправа № 922/4790/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький Залізорудний комбінат", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання Нафтогазова техніка", м. Харків
про стягнення 1 214 000,00 грн
за участю представників:

позивача - Сокуренко А.Ю. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький Залізорудний комбінат" (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 30 грудня 2024 року з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання Нафтогазова техніка" (надалі - Відповідач) загальну суму 1 214 000,00грн (де: - суму збитків у вигляді втраченого податкового кредиту у розмірі 607 000,00 грн; - суму штрафу за невиконання умов за договором № 20/222 від 13.09.2022 щодо порушення Відповідачем встановлених чинним законодавством вимог до порядку заповнення та / або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації) у розмірі 607 000,00 грн), а також судовий збір у розмірі 14 568,00 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/4790/24, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання на 23.01.2024 о 11:45.

Ухвалою від 23.01.2025 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі відбудеться 20 лютого 2025 року о(б) 11:15 год.

20 лютого 2025 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06 березня 2025 року о 12:00, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою від 06.03.2025 судом повідомлено всіх учасників справи, що судове засідання у справі відбудеться 20 березня 2025 року о(б) 12:00 год.

Представник Позивача у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримує, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Вимоги ухвали суду не виконав.

Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання Нафтогазова техніка" належить до осіб, які в силу ст. 6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Однак, Відповідач станом на день прийняття цього рішення електронний кабінет не зареєстрував.

Відтак, для надання можливості Відповідачу скористатися своїми процесуальними правами у тому числі відповідно до ст. 165, 167, 169, 178, 180, 191 ГПК України, суд, з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта", направив на адресу Відповідача, як ухвалу суду про відкриття провадження по справі № 922/4790/24 від 06.01.2025 та інші ухвали, які були постановлені судом, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте всі ухвали повернулися до суду з довідкою поштового відділення, де зазначена причина повернення поштового відправлення - "досилається за місцем обслуговування".

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу Відповідача у суду немає.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

З врахуванням вказаних приписів чинного законодавства та з огляду на фактичні обставини справи суд констатує, що вчинив всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання по даній справі, їм надана можливість скористатись своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, в тому числі судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним законом процесуальні строки для звернення учасників справи із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується учасниками справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» (Постачальник, Відповідач) та Підприємством з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат»(Покупець, Позивач) укладено договір поставки № 20/222 від 13.09.2022. За умовами якого, Постачальник - ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» зобов`язується поставити, а Покупець - ПрАТ «ЗЗРК» прийняти та оплатити за Обладнання, найменування, асортимент, ціна, кількість, код УКТЗЕД, строк поставки якого вказуються в Специфікаціях до Договору, які є невід`ємною його частиною.

Згідно специфікації № 1 від 09.11.2022 ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» зобов`язалось поставити Обладнання насос ЦНС 300-600 на рамі з електродвигуном 800кВт, 1500 об./хв, ВАО2-560LA-4 і муфтою в зборі на загальну суму 3 642 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 607 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору № 20/222 від 13.09.2022, п. 3 специфікації № 1 від 09.11.2022, ПрАТ «ЗЗРК» в якості попередньої оплати обладнання на підставі рахунку № НВ-000000005 від 23.09.2022 було перераховано ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА»:

- згідно із платіжною інструкцією № 9951 від 23.09.2022 грошові кошти у розмірі 2 367 300,00 грн, в тому числі ПДВ 394 550,00 грн;

- згідно із платіжною інструкцією № 363 від 27.01.2023 грошові кошти у розмірі 1 274 700,00 грн, в тому числі ПДВ 212 450,00 грн.

Обладнання - насос ЦНС 300-600 на рамі з електродвигуном 800кВт, 1500 об./хв, ВАО2-560LA-4 і муфтою в зборі на загальну суму 3 642 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 607 000,00 грн було поставлено згідно із видатковою накладною № НВ-000000001 від 02.02.2023.

Будь яких інших господарських операцій за договором № 20/222 від 13.09.2022 між сторонами Договору не здійснювалось.

Позивач зазначає, що 23.09.2022 ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» складена податкова накладна на суму податкового кредиту 394 550,00 грн, однак, 21.10.2022 реєстрація податкової накладної від 23.09.2022 на суму податкового кредиту 394 550,00 грн в ЄРПН була зупинена, а 20.10.2023 у реєстрації податкової накладної № 1 від 23.09.2022 на суму податкового кредиту 394 550,00 грн відмовлено.

Враховуючи положення п. 192.1 ст. 192 ПКУ, п. 198.2 ст. 198 ПКУ, п. 198.6 ст. 198 ПКУ, п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ, граничний строк реєстрації податкової накладної для включення у податковий кредит на суму ПДВ 394 550,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2 367 300,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) закінчився 31.07.2024.

Вказана гранична дата була визначена наступним чином: Строк реєстрації в ЄРПН до 15.10.2022 року. Відмова в реєстрації податкової накладної від 20.10.2023.

З 23.09.2022 по 20.10.2023 строк не рахується, так як перебіг строків переривається на період зупинення реєстрації податкової накладної.

Відповідно, граничний строк на включення у податковий кредит рахуємо від дати податкової накладної 23.09.2022 365 днів. До 01.08.2023 зупинка строків у зв`язку з військовим станом. З 01.08.2023 + 365 днів = 31.07.2024.

27.01.2023 ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» складена податкова накладна на суму податкового кредиту 212 450,00 грн, проте, рішенням податкового органу №10001894/37764125 від 23.11.2023 у реєстрації податкової накладної від 27.01.2023 відмовлено.

Враховуючи положення п. 192.1 ст. 192 ПКУ, п. 198.2 ст. 198 ПКУ, п. 198.6 ст. 198 ПКУ, п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ, граничний строк реєстрації податкової накладної для включення у податковий кредит на суму 212 450,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) закінчився 31.07.2024.

Вказана гранична дата була визначена наступним чином: Строк реєстрації в ЄРПН до 15.02.2023 року. Рішення про відмову в реєстрації від 23.11.2023.

З 27.01.23 по 23.11.23 строк не рахується, так як перебіг строків переривається на період зупинення реєстрації податкової накладної.

Відповідно, граничний строк на включення у податковий кредит рахуємо від дати податкової накладної 27.01.2023 365 днів. До 01.08.2023 зупинка строків у зв`язку з військовим станом. З 01.08.2023 + 365 днів = 31.07.2024.

Отже, з 01.08.2024 сплив строк для реєстрації в ЄРПН податкових накладних на суму ПДВ 394 550,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2 367 300,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) та на суму ПДВ 212 450,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) на підставі яких ПрАТ «ЗЗРК» мало б отримати право на включення суми ПДВ у загальному розмірі 607 000,00 грн до податкового кредиту (ст.198 ПКУ).

В порушення обов`язку, передбаченого п.201.10 ст.201 ПКУ, станом на сьогодні, ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну на суму ПДВ 394 550,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2 367 300,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) та податкову накладну на суму ПДВ 212 450,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022).

ПрАТ «ЗЗРК» зверталось до ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» з листом № 03-24/46 від 07.03.2024, в якому просило зареєструвати податкову накладну в ЄРПН на суму ПДВ 394 550,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2367 300,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) та податкову накладну на суму ПДВ 212 450,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022). ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» отримано 14.03.2024 лист, проте дій по виконанню своїх обов`язків до теперішнього часу не здійснено.

Позивач зазначає, що згідно з витягом з Єдиного реєстру податкових накладних за період взаємовідносин сторін по договору № 20/222 від 13.09.2022 підтверджується факт відсутністі складання та реєстрації податкових накладних.

Так, ПрАТ «ЗЗРК» мав право сформувати податковий кредит протягом 365 днів з дати складання податкових накладних, але не раніше ніж дата реєстрації цих податкових накладних. Тільки податкові накладні, складені та зареєстровані постачальником послуг постачальником за договором № 20/222 від 13.09.2022 ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» в ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг покупця за договором № 20/222 від 13.09.2022 ПрАТ «ЗЗРК» підставою для віднесення сум до податкового кредиту.

Позивач зазначає, що для ПрАТ «ЗЗРК» податковий кредит з точки зору цивільно-правових відносин, визначеним об`єктом цивільних прав - грошима (ст.192 Цивільного кодексу України), де за допомогою цих коштів підприємство отримує можливість зменшити суму ПДВ, для здійснення потреб щодо сплатити в бюджет. Якщо отримувач товарів/послуг не має права на податковий кредит, він повинен сплатити в бюджет більшу суму ПДВ. Як учасник господарсько-правових відносин, отримувач товарів/послуг покупець за договором № 20/222 від 13.09.2022 ПрАТ «ЗЗРК» отримує збитки, які виникли у зв`язку з невиконанням продавцем/постачальником послуг - постачальником за договором № 20/222 від 13.09.2022 ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» своїх податкових зобов`язань.

Таким чином Позивач зазначає, що з підстав не виконання з боку Відповідача своїх зобов`язаннь, останнім порушено вимоги щодо здійснення господарської діяльності у зв`язку з не дотриманням та виконання законодавства України стосовно податкових вимог, а саме ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» не виконало реєстрацію податкової накладної, як це передбачено Податковим кодексом України та умовами Договору.

В результаті бездіяльності ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА», нереєстрації податкової накладної в ЄДРПН, ПрАТ «ЗЗРК» зазнало збитків, оскільки позбавлене права включити суму ПДВ 607 000,00 грн до складу податкового кредиту, що, в свою чергу, не зменшує податкового зобов`язання підприємства на цю ж суму, отже для ПрАТ «ЗЗРК» сума втраченого податкового кредиту на суму ПДВ 607 000,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2 367 300,00 грн та операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022), є збитками.

Позивач у своєму позові посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 та у постанові Верховного Суду України у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Умовами Договору № 20/222 від 13.09.2022 встановлено: якщо оплата Обладнання Покупцем проведена, і внаслідок порушення Постачальником встановлених чинним законодавством вимог до порядку заповнення та / або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), при якому Покупець по закінченню 60 календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг (п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України) не має права на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка зазначена/має бути зазначена в податковій накладній, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф в розмірі 20% від бази оподаткування товарів/ послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість та зазначені/ мають бути зазначені у податковій накладній, протягом трьох робочих днів з моменту надіслання йому відповідного повідомлення Покупця.(п. 4.6 Договору).

Збитками в даному випадку є сума податкового кредиту у розмірі податку на додану вартість, сплаченого Позивачем та неоториманого ним внаслідок протиправної поведінки (бездіяльності) Відповідача в сумі 607 000,00 грн.

Сума нарахованого Позивачем за порушення умов Договору поставки № 20/222 від 19.09.2022 штрафу, здійснювалась у зв`язку з порушенням з боку Відповідача вимог щодо порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), що складає 607 000,00 грн, з розрахунку: 3 035 000,00 грн (сума сплачена за поставлене обладнання без ПДВ) * 20% (встановлений п.4.6. договору розмір штрафу) = 607 000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору ПрАТ «ЗЗРК» до ТОВ «НВО НАФТОГАЗОВА ТЕХНІКА» були пред`явлені претензії про сплату збитків та штрафу, а саме: претензія № 20/157 від 01.08.2024 на суму 424 900,00 грн та претензія № 20/227 від 25.09.2024 на суму 789 100,00 грн. Претензії № 20/157 від 01.08.2024 на суму 424 900,00 грн та № 20/227 від 25.09.2024 на суму 789 100,00 грн залишені без відповіді та задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає, що за загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є Договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Дослідивши зміст Договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено статтею 712 Цивільного кодексу України за Договором поставки продавець (Постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) Товар у власність Покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно ст.ст. 610-611 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).

Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 даної статті).

Сторонами було узгоджено та викладено у п. 4.6. Договору де зазначили, якщо оплата товару "Покупцем" проведена, і внаслідок порушення "Постачальником" встановлених чинним законодавством вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації), при якому "Покупець" по закінченню 60 календарних днів від дати виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг (п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України) не має права на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, яка зазначена/має бути зазначена в податковій накладній, "Постачальник" зобов`язаний сплатити на користь "Покупця" штраф в розмірі 20% від бази оподаткування товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість та зазначені/мають бути зазначені у податковій накладній, протягом трьох робочих днів з моменту надіслання йому відповідного повідомлення "Покупця"

В Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», визначені додаткові заходи для забезпечення належного функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану, зокрема підпунктом 4 означеної постанови передбачено можливість зупиняти та/або обмежувати роботу публічних електронних реєстрів. Так, Державною податковою службою України (далі ДПС) для забезпечення захисту інформації на період воєнного стану в Україні обмежено роботу публічних електронних реєстрів, у тому числі роботу Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН).

Робота ЄРПН була зупинена 24.02.2022. Про зупинення роботи ЄРПН з 24.02.2022 платників було повідомлено на веб-порталі ДПС https://tax.gov.ua.

Відповідно до змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260 ІХ, які набрали чинності 27.05.2022, роботу ЄРПН було відновлено з 27.05.2022.

Про відновлення роботи ЄРПН з 27.05.2022 було також повідомлено на веб-порталі ДПС https://tax.gov.ua. Отже, ЄРПН не функціонував з 24.02.2022 по 26.05.2022 (включно).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260 ІХ реєстрація податкових накладних за лютий-травень 2022 року передбачена до 15.07.2022.

З 27.05.2022 в п.п. 69.9 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI було додано норму про те, що зупинення строків не стосується, зокрема, дотримання строків реєстрації ПН/РК.

Отже, строк реєстрації податкових накладних по поставці на суму ПДВ 394 550,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 2 367 300,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) та на суму ПДВ 212 450,00 грн (операція з постачання товарів/послуг на загальну суму 1 274 700,00 грн по договору № 20/222 від 13.09.2022) у ЄРПН по податковим накладним сплив з 01.08.2024

Відповідно до статті 198.6 абз.4 Податкового кодексу України (далі ПКУ) у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

На період воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених ПКУ (п. 102.9 ПКУ). Це зупиняло у тому числі перебіг строків і для формування податкового кредиту.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» № 3219-IX від 30.06.2023 п.102.9 ст. 102 ПКУ було виключено.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» № 3219-IX від 30.06.2023 внесено зміни до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. Інші перехідні положення розділу ХХ. Перехідні положення ПКУ та зазначено, що тимчасово, до 01.08.2023, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, строк на включення до податкового кредиту сум ПДВ, встановлений п. 198.6, починаючи з 01.08.2023 року продовжується на ту кількість днів, протягом яких платник податку мав право на включення сум ПДВ до податкового кредиту, які припадають на період починаючи з дати введення воєнного стану на території України і до 01.08.2023 року.

Отже, податкові накладні підлягають включенню у податковий кредит в строк 365 днів з моменту реєстрації з урахуванням послаблень у період військового часу та перехідних положень.

Позивач мав право сформувати податковий кредит протягом 365 днів з дати складання ПН, але не раніше ніж дата реєстрації цієї податкової накладної. Тільки податкова накладна, складена та зареєстрована продавцем в ЄРПН, є для покупця підставою для віднесення сум до податкового кредиту.

У зв`язку з порушенням договірних зобов`язань за договором та норм чинного законодавства Позивачем здійснено пред`явлення до стягнення суми збитків у розмірі 607 000,00грн.

Розмір штрафу внаслідок порушення Відповідачем положення п. 4.6. Договору та те, що з дати виникнення податкових зобов`язань з постачання товару 02.02.2023 пройшло майже два роки, проте Позивач не набув права на включення сум до податкового кредиту, Відповідач повинен сплатити штраф в розмірі 20 % від бази оподаткування товару: 3 035 000,00 грн (сума сплачена за поставлене обладнання без ПДВ) * 20% (встановлений п.4.6. договору розмір штрафу) = 607 000,00 грн.

Суд погоджується з твердженнями Позивача, що не спростовуються з боку Відповідача, що останнім прострочено виконання своїх зобов`язань, а отже є підставою для застосування до останнього штрафних санкцій, визначених договором.

Перевіривши правильність нарахування позивачем штрафу у розмірі 607 000,00грн суд установив, що розрахунок виконаний арифметично вірно, згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми права, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Відповідно п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як свідчать матеріали справи, що не спростовується з боку Відповідача, на даний час податкові накладні за договором поставки № 20/222 від 13.09.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровані.

Суд зазначає, що з боку Відповідача не доведено належними і допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 ГПК України, вчинення ним відповідних дій по розблокуванню податкової накладної, зокрема, подання до контролюючого органу документів та письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, оскарження в адміністративному або судовому порядку зупинення реєстрації податкової накладної, тощо.

З огляду на викладене, в даному випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю Відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту Позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Враховуючи викладене, внаслідок не здійснення відповідачем реєстрації податкової накладної та відповідно порушення податкових і господарських зобов`язань, позивачу завдано збиток на суму 607 000,00 грн.

Суд погоджується з посиланням Позивача на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та у постанові Верховного Суду України у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 про те, що належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних, а отже судом враховується при ухвалені судового рішення.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання Нафтогазова техніка" (адреса: 61106, місто Харків, вулиця Індустріальна, будинок, 17; ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький Залізорудний комбінат" (адреса: 04116, місто Київ, вул.Старо-Київська, будинок 10-Г, корпус С; ) загальну суму 1 214 000,00грн (де: - суму збитків у вигляді втраченого податкового кредиту у розмірі 607 000,00 грн; - суму штрафу за невиконання умов за договором № 20/222 від 13.09.2022 щодо порушення ТОВ "НВО Нафтогазова техніка" встановлених чинним законодавством вимог до порядку заповнення та/або реєстрації податкової накладної (зупинки реєстрації) у розмірі 607000,00 грн), а також судовий збір у розмірі 14 568,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "31" березня 2025 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін