ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа №910/268/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024

у справі №910/268/23 (суддя Босий В.П.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат"

3. Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит"

про стягнення 45 979 796 953,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

31.07.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 1 941 666,52 грн безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є вкладником Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на підставі договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" від 03.07.2015 №300937/18667/3-5.

З 17.12.2015 у банку запроваджена процедура ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Депозитний вклад заявнику не повернуто.

Заявнику стало відомо, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до Господарського суду міста Києва, у порядку статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", подано позов до співвласника банку ОСОБА_2 про стягнення з останнього спричинених банку та опосередковано кредиторам банку, збитків у загальному розмірі 45 979 796 953,50 грн, з яких станом на 22.12.2022 загальна сума незадоволених вимог кредиторів банку з 1-ї по 8-у чергу становила 25 172 520,17 грн (справа №910/268/23).

У той же час, у зв`язку з втратою довіри до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено повідомлення про відкликання повноваження останнього представляти в Господарському суді міста Києва у справі №910/268/23 поданий Фондом в інтересах банку та безпосередньо в інтересах заявника, як вкладника банку, позов до відповідача, в частині неповернутої заявнику суми депозиту у розмірі 82 556,39 дол. США, який є складовою частиною заявленої Фондом суми позову.

Заявником повідомлено Фонд, що він бажає самостійно представляти у справі №910/268/23 власні майнові інтереси по стягненню з ОСОБА_2 неповернутої йому суми депозитного вкладу шляхом пред`явлення окремого позову, у зв`язку з чим в даному позові просить суд стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 1 941 666,52 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23, зокрема, позовну заяву ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/268/23 і додані до неї документи повернуто заявнику.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що подана ОСОБА_1 позовна заява, як третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, за суб`єктним складом сторін та характером правовідносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому не може бути розглянута в межах цієї справи з огляду на положення статті 21 та частини 4 статті 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За таких обставин, на переконання місцевого господарського суду, позовна заява ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, і додані до неї документи підлягають поверненню заявнику, на підставі пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23, а позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача направити для розгляду до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про приєднання до справи №910/268/23.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Скаржник вважає, що його позовні вимоги як третьої особи з самостійними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення збитків та позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі №910/268/23 випливають з тих самих фактичних обставин, об`єднані предметом позову, докази, на яких ґрунтуються вимоги, а заперечення сторін є одними й тими самими, а отже, позови є однорідними і підлягають розгляду в рамках справи №910/268/23. Таким чином, у суду першої інстанції відсутні правові підстави для повернення позовної заяви.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 29.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/268/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - ОСОБА_3, Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи №910/268/23. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

Листом Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 №07-16/514/24 повідомлено Північний апеляційний господарський суд про неможливість виконання вимог ухвали від 02.09.2024, оскільки матеріали справи №910/268/23 скеровано до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 24.07.2024 і, станом на дату надання відповіді, до Господарського суду міста Києва не поверталась.

У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 05.09.2024 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, матеріали справи №910/268/23 передано для визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 справу №910/268/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю. витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи №910/268/23. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 до надходження даної справи з суду першої інстанції.

Листом Господарського суду міста Києва від 27.09.2024 №07-16/550/24 повідомлено Північний апеляційний господарський суд про неможливість виконання вимог ухвали від 16.09.2024, оскільки матеріали справи №910/268/23 скеровано до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали від 24.07.2024, і станом на дату надання відповіді, до Господарського суду міста Києва не поверталась.

До Північного апеляційного суду надійшли матеріали справи №910/268/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду віл 02.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

05.12.2024 скаржником до Північного апеляційного господарського суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Разом із тим, з КП "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що матеріали справи №910/268/23, які надійшли на адресу апеляційного суду, передані на новий розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 відкладено вирішення питання щодо відкриття провадження у справі №910/268/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 до закінчення перегляду колегією суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Пономаренко Є.Ю. апеляційних скарг Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) та Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суд міста Києва від 01.05.2023 у справі №910/268/23 та передачі матеріалів справи колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю.

30.01.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Пономаренко Є.Ю. ухвалено постанову у справі №910/268/23.

05.03.2025, на запит головуючого судді Сітайло Л.Г., в межах суду, матеріали справи №910/268/23 передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

17.03.2024, через систему "Електронний суд", Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23.

Так, Фонд зазначає, що апелянтом не спростовуються та не оскаржуються висновки суду першої інстанції щодо непідвідомчості господарському суду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Крім того Фонд вказує, що висновки Верховного Суду щодо аналогічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Основа", який заявлено в межах цієї справи, спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо взаємопов`язаності його вимог з вимогами Банку, а також вказують на неможливість розгляду його позовних вимог в межах справи №910/268/23.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

20.03.2025 Компанією Ferrexpo AG подано до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення по суті спору, в яких остання, зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та неправильно застосував пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК України. Крім того, у наведених поясненнях міститься клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи.

21.03.2025 Приватним акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" подано до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення, в яких останнє надає пояснення по суті спору, а також просить здійснювати розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи.

21.03.2025, через систему "Електронний суд", ОСОБА_1 подано клопотання про розгляд справи за участі сторін.

25.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" подано до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення, в яких останнє надає пояснення по суті спору, а також просить здійснювати розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

Розглянувши клопотання Компанії Ferrexpo AG, Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на таке.

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 3 статті 270 ГПК визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 271 ГПК апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 255 ГПК) справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Посилання Компанії Ferrexpo AG, Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" на те, що розмір позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_1 перевищує суму, з огляду на яку процесуальне законодавство надає можливість розглядати справу без виклику сторін, колегія суддів не вважає слушними, оскільки зазначені обставини впливають на порядок розгляду такого спору по суті. Тоді як порядок перегляду процесуального питання щодо повернення позовної заяви позивачеві (заявникові) прямо визначений нормами частини 2 статті 271 ГПК.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 45 979 796 953,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фондом, під час здійснення процедури ліквідації Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк), встановлено вчинення відповідачем як особою, яка мала вирішальний вплив на діяльність банку, дій, що призвели до нанесення збитків вкладникам та іншим кредиторам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у даній справи вирішено залучити Компанію Ferrexpo (Феррекспо АГ), Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Підготовче засідання неодноразово відкладалося з метою надання сторонам можливості скористатися правами, передбаченими ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 частково задоволено клопотання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про призначення економічної експертизи у справі №910/268/23. Призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

В той же час, 31.07.2024 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла позовна заява як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1 941 666,52 грн.

Обґрунтування заявлених ОСОБА_1 вимог наведено вище за текстом цієї постанови.

Враховуючи надходження позовної заяви ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, судом першої інстанції вирішено поновити провадження у справі для вирішення питання щодо прийняття такої позовної заяви до розгляду.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справу, врегульованого нормами статті 49 ГПК.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Згідно з частиною 5 статті 49 ГПК до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 180 вказаного Кодексу зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору необхідно розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 ГПК має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Тому позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи, в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17, від 12.06.2019 у справі №916/542/18, Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №910/12463/18, від 07.10.2021 у справі №905/1613/20.

Причиною виникнення спору у справі №910/268/23 за позовом Фонду стало те, що Банк в особі Фонду вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 як особи, що мала вирішальний вплив на діяльність АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та його керівництво, останньому (Банку) заподіяно шкоду (збитки), яку відповідач відмовляється відшкодувати.

Фонд вказує, що ОСОБА_2 , як контролер Банку та особа, яка мала вирішальний вплив на діяльність Банку та його керівництво, організував видачу значних кредитів на підконтрольні йому підприємства без мети повернення таких кредитів, а також подальше виведення кредитів через укладення компаніями-позичальниками валютних контрактів з компаніями-нерезидентами, які так само контролювались ОСОБА_2 . Вказані обставини, за доводами Фонду, свідчать про завдання відповідачем шкоди (збитків) Банку, яку Фонд просить стягнути на підставі частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у разі виявлення шкоди (збитків), завданої банку, Фонд звертається з вимогою про відшкодування на користь Фонду шкоди (збитків), завданої банку, до: пов`язаної з банком особи та/або іншої особи, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) банку; та/або пов`язаної з банком особи, та/або іншої особи, яка внаслідок таких рішень, дій (в тому числі правочинів, операцій, договорів) або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

У частині 10 статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що кошти, одержані в результаті зазначених у цій частині процесів, позовів та проваджень, включаються до ліквідаційної маси банку, а в разі надходження таких коштів після затвердження ліквідаційного балансу спрямовуються на задоволення вимог кредиторів банку, які виникли у зв`язку із завданням їм шкоди (збитків) внаслідок незадоволення їхніх вимог, у черговості та порядку, визначених частинами першою та четвертою цієї статті, після відшкодування витрат Фонду на ведення таких процесів, позовів та проваджень, а також усіх пов`язаних з ними виконавчих процесів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізмів виведення банків з ринку та задоволення вимог кредиторів цих банків" №1588-IX статтю 53 ГПК доповнено частиною 6 згідно з якою Фонд, звертаючись з позовом про відшкодування шкоди (збитків) у порядку статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", діє від імені та в інтересах неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", а у разі припинення неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною 2 статті 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", як юридичної особи - в інтересах кредиторів, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації банку.

Отже, і у матеріальному законі, і у процесуальному законі, чинних на дату звернення з позовом, розмежовано два види позовів Фонду про відшкодування шкоди (збитків), які подаються у порядку статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб":

- позов, який подається від імені та в інтересах неплатоспроможного банку до його ліквідації про стягнення шкоди (збитків), завданих неналежним виконанням пов`язаними з банком особами та/або іншою особою банку своїх обов`язків щодо банку;

- позов від власного імені в інтересах кредиторів припиненого неплатоспроможного банку (у тому числі і своїх), вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації банку, про стягнення шкоди.

Схожі за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12.07.2022 у справі №910/18526/21.

Звідси висновок, що позов банку в особі Фонду до особи, яка завдала останньому збитків у зв`язку з неналежним виконанням особою своїх обов`язків щодо банку, поданий до його припинення, не може мати той самий предмет, що і позов кредитора банку, який вважає, що безпосередньо йому, а не банку, завдано шкоди.

Фактично, у даній справі, третя особа з самостійними вимогами (як кредитор Банку), звертаючись з самостійними вимогами на предмет спору Банку в особі Фонду з завдавачем Банку збитків (відповідачем), не визнає, що саме Фонд здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів та розпоряджається коштами ліквідаційної маси Банку, одержаними ним, в тому числі, за наслідками стягнення збитків з таких осіб (завдавачів шкоди/збитків) у відповідній черговості (стаття 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як вбачається з матеріалів справи №910/268/23, незважаючи на те, що завданням ліквідаційної процедури завжди є задоволення вимог кредиторів банку, включених до реєстру, спірні правовідносини стосуються стягнення збитків, завданих Банку, і Фонд звертається з позовом від імені Банку як ліквідатор Банку. Банк існує як юридична особа на момент звернення Фонду з позовом до суду, а поданий у справі позов спрямований на формування ліквідаційної маси і її використання для розрахунку з вкладниками та іншими кредиторами в порядку черговості, визначеної Законом. Водночас Банк ще не припинився і Фонд не заявляв вимог про стягнення шкоди (збитків) після припинення Банку як юридичної особи від власного імені в інтересах колишніх кредиторів Банку.

Отже, сталою судовою практикою чітко розмежовано випадки, коли Фонд звертається з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної Фонду, від власного імені і на свою користь (для подальшого розподілення стягнутого між колишніми кредиторами банку) та про відшкодування шкоди/збитків, заподіяної Банку - від імені та в інтересах Банку.

Як було зазначено вище, у позовній заяві у справі №910/298/23 Фонд звертається з вимогою про стягнення шкоди (збитків), яку відповідач заподіяв АТ "Банк "Фінанси та Кредит". Банк перебуває у стані припинення, і позов заявлено Фондом від імені Банку як ліквідатором Банку, а не від власного імені і на свою користь (для подальшого розподілення стягнутого між колишніми кредиторами Банку, зокрема і ОСОБА_1).

Відтак позовні вимоги Фонду заявлені щодо формування ліквідаційної маси Банку саме в інтересах останнього, а не в інтересах його кредиторів, вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації банку, що спростовує відповідні доводи скаржника про взаємопов`язаність позовів, а також, що позов Фонду заявлений в інтересах ОСОБА_1 .

Крім того, розмір шкоди (збитків), заподіяних АТ "Банк "Фінанси та Кредит", від ризикових операцій з пов`язаними компаніями, не є розміром зобов`язань Банку перед його вкладником - ОСОБА_1 . І навіть гіпотетична можливість стягнення ОСОБА_1 розміру заборгованості за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" від 03.07.2015 №300937/18667/3-5 не змінила б розміру збитків, які Банк міг отримати від активних ризикових чи невигідних операцій з пов`язаними компаніями, про які зазначає Фонд у своєму позові.

За таких обставин, пред`явлений ОСОБА_1 позов не стосується предмета позову Фонду у справі №910/268/23 і не є взаємопов`язаними з останнім, тому не може розглядатись в межах справи №910/268/23.

Доводи скаржника про те, що викладені в позові Фонду та в позові ОСОБА_1 обставини недобросовісності дій ОСОБА_2 можуть бути підтверджені одними й тими ж доказами: по-перше не відповідають наведеному у цій постанові, позаяк доказами завдання Банком шкоди (збитків) кредитору не є докази, якими підтверджується завдання особою, рішеннями, діями (в тому числі вчиненими правочинами, операціями, укладеними договорами) та/або бездіяльністю якої завдано шкоди (збитків) саме Банку; по-друге, не є достатньою самостійною підставою для залучення ОСОБА_1 третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

За приписами частини 6 статті 180 ГПК зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Тому, перевіряючи наявність чи відсутність підстав для спільного розгляду позову ОСОБА_1 з позовом Фонду, суд першої інстанції помилково обґрунтував повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушенням правил об`єднання позовних вимог (пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК), натомість мав повернути вказану заяву заявнику на підставі частини 6 статті 180 цього Кодексу.

Подібна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17, від 12.06.2019 у справі №916/542/18 та від 18.03.2024 у даній справі №910/268/23.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як зазначалось вище, перевіряючи наявність чи відсутність підстав для спільного розгляду позову ОСОБА_1 з позовом Фонду, суд першої інстанції помилково обґрунтував повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушенням правил об`єднання позовних вимог (пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК), натомість мав повернути вказану заяву заявнику на підставі частини 6 статті 180 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23, підлягає зміні в її мотивувальній частини щодо визначених судами мотивів для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 941 666,52 грн змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

3. У решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/268/23 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 941 666,52 грн залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/268/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

Є.Ю. Пономаренко