ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/3407/24

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Володимира Байталюка, за участю секретаря судового засідання Лілії Кушлак, розглянувши матеріали справи

за позовом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою земельного податку в сумі 23438,00 грн

Представники сторін:

від позивача Гроссу Д. М.;

від відповідача Марчук А. Д.

1. Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (58008, Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 24, ) звернулося з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у змісті якого просить суд стягнути з відповідача компенсацію частини витрат на оплату земельного податку в сумі 23438 грн за період з 09.03.2023 по 31.12.2024.

2. Короткий зміст заперечень проти позову ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, а доводи, які наведені на їх обґрунтування, вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач у позовній заяві посилається на положення пункту 2 статті 288 Податкового кодексу України та визначає, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Зауважує, що пункт 2 статті 288 Податкового кодексу України виключено на підставі Закону № 1914-IX від 30.11.2021.

Однак, згідно норм податкового законодавства, земельний податок сплачується власниками або землекористувачами земельних ділянок безпосередньо до органу, контролюючого сплату податків (тобто Державної податкової служби України) на підставі поданої ними податкової декларації. Таким чином, оскільки в розумінні Земельного кодексу України відповідач не є учасником відповідних відносин щодо землекористування, з ним не укладено договір оренди чи суборенди землі, відсутні підстави стверджувати, що відповідач є платником земельного податку. Крім того, в такому разі відповідач мав би самостійно подавати податкову декларацію і сплачувати відповідні суми безпосередньо до податкової служби, а не позивачу.

З огляду на викладене, фактично спір у справі стосується вимог балансоутримувача (позивача) про відшкодування відповідачем витрат на сплату земельного податку пропорційно займаній площі, що має відбуватись на підставі відповідних договірних домовленостей сторін чи на підставі відповідної вказівки законодавства, що також виключає твердження позивача, що відповідач є платником земельного податку.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (пункти 1, 2 статті 23). Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років (абзац перший частини першої статті 48).

Проте, враховуючи все вищевикладене варто зауважити, що позивач у позовній заяві зазначає, що у договорі оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 736 домовлено, що відповідач відшкодовує позивачу витрати на оплату земельного податку відповідно до законодавства (згідно розрахунків відшкодування витрат з оплати земельного податку, представлених Балансоутримувачем). В пункті 3.1 вищевказаного договору зазначено, що до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття, тощо), а також компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

Так, відповідно до пункту 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2021 року № 630 (Деякі питання розрахунку орендної плати за державне майно) зазначено, що відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю здійснюється відповідно до договору, укладеного між балансоутримувачем та орендарем, примірна форма якого затверджується Фондом державного майна.

Однак, ніяких додаткових договорів між сторонами не укладалось, в тому числі і договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю.

Оскільки, між сторонами відсутні договори щодо відшкодування витрат Балансоутримувача на сплату земельного податку, відсутня норма законодавства, яка передбачає безумовне зобов`язання орендаря здійснювати відшкодування, у відповідача не виникають відповідні зобов`язання щодо компенсації позивачу витрат на сплату земельного податку.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

3. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2024 позовну заяву передано судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.01.2025.

22.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві.

24.01.2025 представників сторін було повідомлено, що судове засідання не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Байталюка В. Д. у відпустці.

Ухвалою суду від 27.01.2025 призначено підготовче засідання на 18.02.2025.

10.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідач у відзиві посилається на положення Бюджетного кодексу України, відповідно до яких будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (пункти 1, 2 статті 23). Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років (абзац перший частини першої статті 48).

Крім того, зазначає, що у листі-відповіді відповідача на претензію ГУНП від 05.09.2024 №7419/ са8 було зазначено, що кошторисом Міністерства оборони України не передбачено видатків на сплату земельного податку.

Таким чином, вважають безпідставним позицію відповідача, пов`язаної з неможливістю відшкодувати витрати ГУНП пов`язаної зі сплатою земельного податку у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що у листах від 11.01.2024 № 253, від 06.07.2024 № 6037, відповідачем не вказувалось на відсутності обов`язку по відшкодування витрат ГУНП по сплаті земельного податку відповідно до вимог п. 6.5 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.03.2023 № 736, а лише зазначалося щодо відсутності кошторисних призначень на вказані цілі та описувались вжиті відповідачем заходи на отримання відповідних коштів у «вищого командування» та звернення до органу місцевого самоврядування з клопотанням щодо виділення субвенції на вказані цілі або ж вирішення питання щодо звільнення від сплати земельного податку.

Крім того, у вказаних листах відповідачем зазначалось про зобов`язання в подальшому вживати заходи для вирішення питання оплати земельного податку шляхом його відшкодування або звільнення від його сплати.

Таким чином, у спірних правовідносинах, які виникли між ГУНП та відповідачем, спостерігається явна неузгодженість позиції відповідача на стадії досудового врегулювання спору, яка викладена у його листах, надісланих до ГУНП та позиції висловленої у відзиві на позовну заяву.

Як вже було вказано раніше ГУНП у позовній заяві, згідно пункту 6.5 Договору, порядок компенсації орендарем балансоутримувачу витрат на оплату земельного податку (плати за землю) здійснюється відповідно до законодавства (згідно розрахунків відшкодування витрат з оплати земельного податку, представлених Балансоутримувачем).

Відповідні розрахунки надсилалися відповідачу, що не заперечується останнім та підтверджено доданими до позовної заяви доказами.

При цьому, відповідачем згідно відзиву на позовну заяву також не заперечується сума відшкодування витрат на сплату земельного податку розрахована ГУНП, а лише необґрунтовано стверджується про відсутність обов`язку здійснення такого відшкодування, всупереч взятих на себе зобов`язань за Договором.

У відзиві відповідач наголошує на обов`язковості укладання окремого договору на відшкодування витрат щодо сплати земельного податку.

Слід зазначити, що на виконання п. 6.5 Договору, ГУНП листами від 18.10.2023 № 1296/123/26/01-2023 та від 14.02.2024 № 227/123/05/26-2024 відповідачу для підписання були надіслані відповідні проекти договорів щодо відшкодування витрат на оплату земельного податку разом з відповідними розрахунками, рахунками та актами.

Проте, відповідачем у листах від 11.01.2024 № 253 та від 06.07.2024 № 6037 (копії містяться в матеріалах справи) було повідомлено, що з метою заключення вказаних договорів ним вживалися відповідні заходи для отримання фінансування, проте вони виявилися безрезультатними.

При цьому, у вказаних листах також наголошувалось, що відповідачем в подальшому будуть вживатися заходи для подальшого врегулювання питання оплати земельного податку (відшкодування або звільнення від його сплати).

Вказане безумовно свідчить про те, що відповідачем не заперечується свій обов`язок про відшкодування ГУНП земельного податку, а лише стверджується про неможливість врегулювати вказане питання через відсутність фінансування.

Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні, 18.02.2025, суд постановив протокольну ухвалу якою клопотання представниці позивача про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено підготовче засідання на 05 березня 2025 року о 09 год. 30 хв. в залі судових засідань №1, третій поверх. Явка представників сторін визнана судом не обов`язковою.

04.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП про нарахування земельного податку по земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:010:030) за 2024 рік. Однак, дана довідка не долучена до поданого клопотання.

У судовому засіданні, 05.03.2025, у зв`язку із неможливістю представником позивача навести причин щодо поважності пропуску строку для подання доказів до початку підготовчого засідання та відсутністю таких доказів у суду, суд постановив протокольну ухвалу якою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21 березня 2025 року о 11 годині в залі судових засідань № 1, третій поверх.

Після судового засідання, 05.03.2025, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів в якому зазначає, що 04.03.2025 через підсистему «Електронний суд» було направлено клопотання про долучення доказів в якому містилося посилання на те, що мало бути долучена довідка Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП про нарахування земельного податку по земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:010:030) в 2024 та 2024 роках з додатками.

Однак, у зв`язку з технічною помилкою, вказані докази не були долучені до попереднього клопотання, у зв`язку з чим надає їх разом з даним клопотанням.

Також зазначено, що вказані докази надаються у зв`язку з необхідністю підтвердження суми розрахунку позовних вимог, на необхідності чого наголошувалось судом під час судового засідання 18.02.2025.

У судовому засіданні, 21.03.2025, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів та залишив дане клопотання без розгляду у зв`язку із порушенням строків на подання доказів та відсутністю поважності причин не подання таких доказів на стадії підготовчого провадження, а також відсутності заяви про поновлення строку на подання доказів.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача у судовому засіданні під час судових дебатів підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача під час судових дебатів заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

21.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву для проголошення вступної та резолютивної частини рішення до 24.03.2025.

У судовому засіданні 24.03.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосоване ним законодавство.

09.03.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Орендар або відповідач) та Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області (далі ГУНП, або Балансоутримувач) було укладений договір № 736 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі Договір), а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 732,02 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке призначене для розміщення органів державної влади та місцевого самоврядування, зокрема розміщення структурного підрозділу відповідача для забезпечення діяльності місцевих органів військового управління Чернівецької області та виконання ними завдань за призначенням (п. 7.1 Договору).

Згідно пункту 1.1 Договору орендодавець і Балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить, визначену у пункті 6 Умов.

Пунктом 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акта приймання-передачі Майна.

Відповідно до пункту 3.2 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 № 630 далі Методика розрахунку і становить без ПДВ 1 гривню в рік.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні визначеному у пункті 16 Умов (або іншому співвідношенні, визначеному законодавством) щороку до 15 квітня кожного року.

Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість (пункт 3.4 Договору).

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що в день укладення цього Договору або до цієї дати орендар сплачує орендну плату за кількість місяців, зазначену у пункті 10 Умов (авансовий внесок з орендної плати), на підставі документів, визначених у пункті 3.6 цього Договору.

Власником вказаного нежитлового приміщення є Держава, в особі Національної поліції України та перебуває в оперативному управлінні ГУНП, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Земельна ділянка, під якою знаходиться вищевказане нежитлове приміщення перебуває в постійному користуванні ГУНП, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію «іншого речового права».

Згідно пункту 6.5 Договору, порядок компенсації Орендарем Балансоутримувачу витрат на оплату земельного податку (плати за землю) здійснюється відповідно до законодавства (згідно розрахунків відшкодування витрат з оплати земельного податку, представлених Балансоутримувачем).

Однак, відповідач з моменту підписання Договору свій обов`язок по відшкодуванню компенсації пов`язаної зі сплатою земельного податку не виконав, про що йому неодноразово наголошувалось позивачем з метою досудового врегулювання спірних правовідносин.

Балансоутримувачем було передано Орендарю лист від 18.10.2023 №1296/123/26/01-2023 з проєктом договору про відшкодування витрат з оплати земельного податку на суму 18882,00 грн з відповідним розрахунком щодо такого відшкодування, виставленим рахунком та актом щодо підтвердження здійсненої оплати.

Отримання вказаного листа було підтверджено Орендарем у його листі-відповіді від 11.01.2024 № 253, в якому останній вказав, що не отримав відповідного фінансування та не мав можливості укласти з ГУНП договір на відшкодування витрат пов`язаних з земельним податком.

Листом від 14.02.2024 № 227/123/05/26-2024 Балансоутримувачем було передано Орендарю проєкт договору з розрахунком на суму 4556,00 грн та акти на відшкодування витрат з оплати земельного податку за перший квартал 2024 року в сумі 1139,04 грн, які отримано 14.02.2024 представником Орендаря Бойчуком Богданом.

18.07.2024 ГУНП була отримана відповідь від 06.07.2024 № 6037 на вказаний лист, в якому відповідач повідомив аналогічні обставини які були висвітлені ним у попередньому листі-відповіді від 11.01.2024.

Листом від 05.07.2024 №881/123/05/26-2024 Балансоутримувачем було передано Орендарю акт з відшкодування земельного податку за перше півріччя 2024 року у сумі 2278,08 грн, який також отримано 05.07.2024 представником Орендаря (Марчук).

22.08.2024 ГУНП засобами електронного зв`язку було направлено Відповідачу претензію з приводу відшкодування витрат на оплату земельного податку.

Розглянувши претензію відповідач повідомив ГУНП листом від 05.09.2024 №7419/ са8, що кошторисом Міністерства оборони України не передбачено видатків на сплату земельного податку.

Листом від 17.09.2024 № 3507-2024 Балансоутримувачем було направлено Орендарю рахунок та акт щодо сплати земельного податку за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 на суму 3417,12 грн, який отримано 19.09.2024 представником Орендаря Мельничуком. Відповіді на вказаний лист, станом на момент подання позовної заяви, до ГУНП не надходило.

Листом від 12.11.2024 № 8086-2024 Балансоутримувачем було направлено Орендарю рахунок та акт щодо сплати земельного податку за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 на суму 4556 грн, який отримано 13.11.2024 представником Орендаря Гайдащук.

Відповіді на вказаний лист, станом на момент подання позовної заяви, до ГУНП не надходило.

Отже, на переконання позивача орендарем в порушення пункту 6.5 Договору не було компенсовано Балансоутримувачу сплачений земельний податок.

Згідно з частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 квітня 2021 року № 630 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно, яка визначає механізм визначення розміру плати за оренду об`єктів, визначених частиною першою статті 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно пункту 5 цієї Методики відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю здійснюється відповідно до договору, укладеного між балансоутримувачем та орендарем, примірна форма якого затверджується Фондом державного майна.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач двічі звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про відшкодування витрат з оплати земельного податку з направленням відповідного проєкту договору. Однак відповідач у відповідях на звернення позивача відхилив пропозиції позивача.

У даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачем не було враховано, що відповідний договір мав бути укладений між сторонами, виходячи як з умов укладеного сторонами Договору оренди, які є обов`язковими для виконання в силу вимог статті 629 Цивільного кодексу України, так і з норм законодавства, з урахуванням Примірного договору або за визначеними на розсуд сторін умовами, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони, серед іншого, можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Примірні та типові договори є інструментами державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, які застосовуються для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов`язань. Як примірні, так і типові договори являють собою затверджені уповноваженими державними органами зразки відповідних договорів.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774 «Про затвердження договорів оренди» затверджено Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.

Оскільки між позивачем та відповідачем існують правовідносини з оренди державного майна, суд звертається до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з частиною другою статті 19 якого методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, згідно з пунктами 3, 11 якої до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно. Витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

З наведеного слідує, що на законодавчому рівні розмежовано нарахування, пропорції та розподіл орендної плати і витрат на утримання орендованого майна, що підлягають сплаті на підставі відповідних типових договорів, укладених з орендарем окремо щодо оренди та щодо витрат на утримання майна і надання комунальних послуг.

Окрім того, обов`язок відповідача щодо здійснення витрат, пов`язаних з утриманням орендованого майна, та укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, у тому числі на компенсацію плати за землю або договорів з відповідними комунальними службами щодо надання комунальних послуг передбачений як в пункті 6.5 Договору оренди так і вимогами законодавства. Названий пункт договору нарівні з іншими його умовами при підписанні додаткового договору з позивачем, як новим орендодавцем, погоджений сторонами, що не спростовано відповідачем, жодних змін або доповнень до цього пункту протягом строку дії Договору оренди не вносилось, у судовому порядку договір недійсним не визнавався, у зв`язку з чим він є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що зобов`язання по утриманню орендованого майна стосовно сплати земельного податку мають покладатися на позивача.

Доказів, які б свідчили про те, що в даному конкретному випадку обов`язок по утриманню орендованого відповідачем майна покладається на позивача чи будь-яку іншу особу, крім відповідача, в матеріалах справи відсутні.

Також, суд відзначає, що ухилення орендаря від укладення згаданого договору є порушенням зобов`язання, передбаченого договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. При цьому, невиконання такого зобов`язання не звільняє орендаря від обов`язку укласти відповідний договір протягом всього строку оренди.

Однак, оскільки між сторонами відсутні договори щодо відшкодування витрат балансоутримувача на сплату земельного податку, відсутня норма законодавства, яка передбачає безумовне зобов`язання орендаря здійснювати відшкодування без укладення такого договору, також, відсутні домовленості сторін щодо розміру, порядку нарахування та строків сплати відповідних компенсаційних платежів, суд приходить до висновку, що наведені обставини виключають існування заборгованості відповідача перед позивачем з відшкодування сум земельного податку в наведеній в позові сумі.

У зв`язку з відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у задоволенні позову слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини першої, частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий збір у даній справі необхідно покласти на позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою земельного податку в сумі 23438,00 грн.

Позивач Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (58008, Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Головна, будинок 24, ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення (якщо оголошено вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складання повного судового рішення).

Повне рішення складено та підписано 03.04.2025.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/