ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/169/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8)
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-36" (64604, Харківська обл., м. Лозова, 4й мікрорайон, буд. 36, кв. 113)
про стягнення 20'000 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-36", в якій просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20'000 грн.

Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 922/169/25, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.01.2025 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 64604, Харківська обл., м. Лозова, 4й мікрорайон, буд. 36, кв. 113.

Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. ГПК України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення учасників справи про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 ГПК України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

14.05.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія АРКС" (далі - позивач) та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено електронний договір комплексного страхування майна №HAC0NBR-194E294.

10.12.2022 із застрахованим майном відбулась страхова подія, а саме залиття квартири.

Комісією у складі представників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "4-36" про дану подію складено акт про залиття від 10.12.2022 з тексту якого вбачається, що причиною залиття є забиття каналізації відходами побутового характеру.

Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Дана заява була розглянута, затоплення застрахованої квартири визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі кошторису відновлюваного ремонту та Страхового акту №ARX3507645 від 02.01.2023 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія АРКС" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 20'000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №941335 від 03.01.2023.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон України "Про страхування" регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

За приписами ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ст. 9 цього Закону).

Одним із видів добровільного страхування є страхування майна (п. 11 ч. 4 ст. 6 цього Закону).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч. 16 ст. 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в ч. 1, 2 ст. 990 ЦК України, відповідно до яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 14.05.2019 між позивачем та ОСОБА_1 укладено електронний договір комплексного страхування майна №HAC0NBR-194E294.

10.12.2022 відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 , через аварійну ситуацію, а саме: сталося забиття каналізаційної труби внаслідок чого відбулося залиття, про що комісією за участю представників ОСББ 4-36" складений відповідний акт огляду квартири АДРЕСА_1 по причині залиття є забиття каналізації відходами побутового характеру 10.12.2022.

На підставі заяви страхувальника про страхове відшкодування №1.200.22.0010809 від 10.12.2022 страхувальник визнав випадок страховою подією відповідно до страхового акту №ARX3507645 від 02.01.2023, сума страхового відшкодування складає 20'000 грн.

Як стверджує позивач в позовній заяві, на підставі зазначеного страхового акту ПрАТ "СК "АРКС" здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 20'000 грн.

Враховуючи те, що страховий випадок стався внаслідок виходу з ладу системи трубопроводу у будинку АДРЕСА_2 , позивач вважає, що саме ОСББ "4-36" як управитель несе відповідальність за заподіяні збитки, оскільки залиття сталося внаслідок недотримання відповідачем, як управителем багатоквартирного будинку, покладеного на нього обов`язку з належного утримання будинку, зокрема, технічного обслуговування та ремонту каналізації.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ "СК "АРКС" щодо відшкодування збитків у розмірі 20'000 грн.

Проте суд не може погодитись з такими висновками позивача, з огляду на таке.

Як вже вказувалося раніше, спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що, за твердженням позивача, він як страховик за договором страхування майна №HAC0NBR-194E294 від 14.05.2019 та відповідно до страхового акту №ARX3507645 від 02.01.2023 здійснив суму відшкодування страхувальнику ОСОБА_1 , що складає 20'000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що страховий випадок стався внаслідок виходу з ладу трубопроводу у будинку №36 по вул. 4-мікрорайон у м. Лозова, Харківської області, а тому ОСББ "4-36" як управитель несе відповідальність за заподіяні збитки, оскільки залиття сталося внаслідок недотримання відповідачем, як управителем багатоквартирного будинку, покладеного на нього обов`язку з належного утримання будинку, у тому числі його каналізаційного обладнання та трубопроводу.

Відповідно до ст. 6 Закону "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

У п. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вказано, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, ОСББ "4-36" як управитель багатоквартирного будинку №36 по вул. 4-мікрорайон у м. Лозова, Харківської області має виступати відповідачем у спірних правовідносинах.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме стало причиною затоплення, коли провадились капітальні і поточні ремонти загальнобудинкових мереж у будинку по №36 по вул. 4-мікрорайон у м. Лозова, Харківської області та чи дійсно власниками квартир належним чином здійснювалась експлуатація належного їм майна та обладнання.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 76 - 79, 80, 86, 269 ГПК України на підтвердження неналежного утримання відповідачем будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом наявності вини відповідача, на який посилається позивач, є акт від 10.12.2022 про обстеження квартири АДРЕСА_1 .

Суд, надавши оцінку вказаному акту, зазначає наступне.

Форма і зміст акту, який повинен складатися у разі залиття чи аварії квартир, встановлено у додатку № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 № 927/11207 (далі - Правила).

У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті мають бути зазначені такі відомості:1) дата складання акту (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) характер залиття та його причини; 6) завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених унаслідок залиття речей та їхня орієнтовна вартість); 7) висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Таким чином, складаючи акт про залиття, комісія повинна не тільки забезпечити присутність осіб, визначених у зазначених Правилах, але і вказати всю вищевказану необхідну інформацію.

Наданий позивачем акт від 10.12.2022 про обстеження квартири АДРЕСА_1 містить відомості про те, що залив квартири АДРЕСА_1 відбувся безпосередньо з квартири АДРЕСА_3 , з причин засмічення стояка внутрішньо будинкової каналізації.

Суд звертає увагу, що цей акт не містить інформації, висновки і рекомендації комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Тобто, в ньому відсутня інформація, зокрема, про те, що це затоплення відбулося внаслідок неналежного утримання трубопроводу ОСББ (відповідачем) або ж безпосередньо через неправомірні дії (засмічення системи) власником квартири АДРЕСА_3 .

Отже, суд вважає, що акт від 10.12.2022 складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, а тому він не може бути прийнятий судом до уваги як допустимий, достовірний та достатній доказ, оскільки не містить належних доказів про неправомірні дії щодо залиття квартири відповідачем.

Також у ньому відсутня інформація про неналежне утримання ОСББ внутрішньобудинкових систем.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та шкодою.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини відповідача позивачем до матеріалів справи не надано.

Також судом враховується правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 26.09.2018 у справі №569/14230/15-ц, від 21.02.2018 у справі № 2-1974/11, від 22.05.2019 у справі №640/8205/17, від 18.12.2019 у справі №711/7670/16-ц), в яких неодноразово зазначалося, що акт, який не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Крім того, суд зазначає, що з поданого позивачем акту огляду квартири від 10.12.2022 неможливо достеменно встановити, що засмічення стояку внутрішньобудинкової каналізації відбулося саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача.

Позивачем не було надано до матеріалів справи доказів того, що саме стало причиною затоплення, коли провадились капітальні і поточні ремонти загальнобудинкових мереж у будинку №36 по вул. 4-мікрорайон у м. Лозова, Харківської області та чи дійсно власниками квартир належним чином здійснювалась експлуатація належного їм майна та обладнання.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач проводив або звертався до суду з клопотанням про проведення будівельно-технічної експертизи. Висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, з якого б чітко вбачалось, з яких причин та з чиєї вини відбулося засмічення каналізаційного стояку, а також розмір завданої майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено наявність протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками потерпілої сторони.

Також суд звертає увагу на те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивач як страховик здійснив відшкодування страхувальнику.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення виплати страхувальнику позивач долучив до матеріалів справи платіжне доручення №941335 від 03.01.2023 на суму 88'526,45 грн.

Зі змісту платіжного доручення вбачається, що платник ПрАТ "СК "АРКС" (код 20474912) перерахував отримувачу АТ "СК "АРКС" (код 20474912) грошові кошти в сумі 88'526,45 грн, призначення платежу виплата по відомості №АХА00000004 від 03.01.2023.

Таким чином, з наданого платіжного документу вбачається, що грошові кошти у розмірі 88'526,45 грн позивач перерахував сам собі.

Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи відомості №АХА00000004 від 03.01.2023, з якої суд би міг встановити, що саме стало підставою для виплати грошових коштів у зазначеному розмірі.

До того ж, суд зазначає, що сума страхового відшкодування складає 20'000 грн, що також не збігається з сумою вказаною у платіжному дорученні (88'526,45 грн).

Додана позивачем до матеріалів справи таблиця не може бути визнана судом належним доказом перерахування страхового відшкодування, з огляду на те, що цей документ не є первинним бухгалтерським документом у розумінні норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів перерахування страхової виплати у розмірі 20'000 грн страхувальнику ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів як відповідальності відповідача за завдані збитки застрахованої особи, так й понесених витрат позивачем, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

За результатами вирішення спору понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Трофімов