ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2025 р. Справа №924/27/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Тарковській А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ", м. Хмельницький

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг бізнес мережі в розмірі 144 121,33 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Чемерис І.І. на підставі довіреністі №10292 від 15.01.2025р. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 31.03.2024р., згідно ст. 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору:

06.01.2025р. до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ до Акціонерного товариства "Оператор газовозподільної системи "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ", м. Хмельницький про стягнення заборгованості за договором про надання послуг бізнес мережі в розмірі 144 121,33 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду 16.01.2025р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, а також зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій.

Також на адресу суду 20.01.2025р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій спростовує позицію, викладену у відзиві.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання від 27.01.2025р. на підставі ст. 216, п.5 ст. 233 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні.

На адресу суду 24.02.2025р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжної інструкції №12667 від 23.01.2025р., як доказу часткової оплати відповідачем заборгованості.

В судовому засіданні 25.02.2025р. представник відповідача заявив клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення розгляду справи для здійснення оплати основного боргу.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання від 25.02.2025р., на підставі ст. 216, п.5 ст. 233 ГПК України, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в судовому засіданні.

14.03.2025р. від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просив долучити до матеріалів справи копію платіжної інструкції №13086 від 12.03.2025 року, що підтверджує сплату відповідачем суми основного боргу по договору №1881/38А2902-17685-22 в розмірі 104 979,05 грн. та провести судове засідання без участі представника відповідача.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, на підставі ст. 185, п.5 ст. 233 ГПК України від 17.03.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, на підставі ст. 216, п.5 ст. 233 ГПК України від 25.03.2025р. оголошено перерву в судовому засіданні.

Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

1 червня 2022 року між Акціонерним товариством «Укртелеком» (далі позивач, оператор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ» (далі - відповідач, бізнес-партнер) згідно з рішенням загальних зборів 19.03.2019р., (протокол №26 від 19.03.2019р.) укладено договір про надання послуг бізнес-мережі № 1881/38A290-17685-22 від 01.06.2022 року (надалі - договір).

Абоненту присвоєно особовий рахунок 368816.

Згідно п. 1.1. договору оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до цього договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах/додатках та замовленні, та сплачує їх вартість.

Пункт 1.2 вказує, що під бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування бізнес-абонента, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв`язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення. Перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг в окремих угодах та додатках до договору , що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2022 року. У разі коли жодною із сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Згідно п.п. 4.1-4.3 договору, бізнес - абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у додатках до угод до договору та умовами Укртелекому, порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг в кредит. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес - абонент повинен оплатити в повному обсязі не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Пунктом 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, встановлено, що розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору.

Пунктом 5.4. Умов Укртелекому (в редакції від 25.12.2023р. під час дії спірного періоду) передбачено, що у разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної (кредитної) форми оплати рахунок за електронні комунікаційні послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не передбачено договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та Умов Укртелекому.(п. 6.1. договору).

Відповідач по жодному рахунку-акту не заявив мотивованої відмови.

Судом встановлено що зобов`язання щодо оплати отриманих послуг боржник не виконував в повному обсязі, в результаті чого, порушивши умови пункту 4.3 договору не своєчасно сплатив рахунки - акти за грудень 2023р., січень 2024р., взагалі не сплатив рахунки-акти за період лютий 2024р. - червень 2024р, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла сума основного боргу за надані та отримані послуги у період з 01.12.2023р. по 30.06.2024р. в розмірі 124 979,05 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків сплати за отримані послуги більше ніж на 1 місяць та не сплати їх в повному обсязі позивач у рахунках та повідомленнях про заборгованість зазначав, що даний рахунок є письмовим попередженням про можливе скорочення переліку надання електронних комунікаційних послуг відповідно до ст. ст. 108, 112 Закону України «Про електронні комунікації» та п.72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р.

Про наявність заборгованості за послуги боржник повідомлявся щомісячно, зокрема, рахунками-актами на оплату послуг.

З метою відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, позивачем були нараховані втрати від інфляції за весь час прострочення з оплати електронних комунікаційних послуг, наданих з грудня 2023 року по серпень 2024 року включно, в сумі 10 815,10 грн. (період нарахування з 01.02.2024р. по 30.11.2024р.); 3% річних в сумі: 2 804,23 грн. (період нарахування з 01.02.2024р. по 31.12.2024р.) та пеню в сумі 5522,95 грн. (період нарахування з 01.02.2024р. по 31.07.2024р.)

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України.)

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.1, 2 ст.625 ЦК України).

Частиною третьою ст. 104 Закону України «Про електронні комунікації» передбачено, що умовами надання та отримання електронних комунікаційних послуг кінцевому користувачу є: укладення договору про надання електронних комунікаційних послуг відповідно до правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг та інших актів законодавства; та оплата замовленої кінцевим користувачем електронної комунікаційної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом або договором про надання електронних комунікаційних послуг.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 108 Закону України «Про електронні комунікації», кінцеві користувачі електронних комунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг, зокрема оплачувати замовлені та отримані електронні комунікаційні послуги, у тому числі абонентську плату та вартість пакетів послуг.

Підпунктом 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295 (далі - Правила № 295), встановлено зобов`язання споживачів телекомунікаційних послуг виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги.

Згідно із частинами першою та другою ст. 109 Закону України «Про електронні комунікації», кінцеві користувачі електронних комунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг відповідно до закону та договору про надання та отримання електронних комунікаційних послуг.

Пунктом 72 Правил № 295 встановлено, що у разі несвоєчасної оплати за надані оператором, послуги абонент сплачує пеню, яка обчислюється виходячи з вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 7.6.2. Умов Укртелекому встановлено, що у разі затримки оплати за надані Послуги Абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених Послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Борг відповідача перед позивачем за надані та отримані послуги у період з 01.12.2023р. по 30.06.2024р. склав 124 979,05 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 124 979,05 грн. є обґрунтованими.

При цьому, судом враховується сплата відповідачем під час розгляду справи суми основного боргу.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування в процесі розгляду справи.

Наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №12667 від 23.01.2025р. та №13086 від 12.03.2025р. свідчить про те, що відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 124 979,05 грн. вже після відкриття провадження у даній справі. Відповідно, на час розгляду справи між сторонами відсутні спірні правовідносини в цій частині боргу, а саме в сумі 124 979,05 грн.

Приймаючи до уваги те, що основну заборгованість сплачено після відкриття провадження у справі, провадження у справі в частині стягнення 124 979,05 грн. - основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати боргу, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання у вигляді настання відповідальності (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За неналежне виконання зобов`язання позивачем нараховано 10 815,10 грн. - інфляційних втрат та 2 804,23 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду України від 19.06.2019р. у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду України від 04.10.2019р. у справі №915/880/18, від 26.09.2019р. у справі №912/48/19, від 18.09.2019р. у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду України від 05.07.2019р. у справі №905/600/18).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 10 815,10 грн. за період з 01.02.2024р. по 30.11.2024р. - інфляційних втрат і 2 804,23 грн. за період з 01.02.2024р. по 31.12.2024р. - 3% річних та встановлено, що вказані нарахування здійснені у можливих межах, арифметично правильні, з огляду на що вимоги про їх стягнення є правомірними та обґрунтованими.

Сплата неустойки, якою серед іншого є пеня, являється наслідком порушення виконання зобов`язання (п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 Цивільного України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Розмір пені, передбачений законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Пунктом 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, встановлено, що у разі несвоєчасної оплати за надані оператором, послуги абонент сплачує пеню, яка обчислюється виходячи з вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 7.6.2. Умов Укртелекому, затверджених оператором, діючих в редакції на момент спірних правовідносин, встановлено, що у разі затримки оплати за надані послуги абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Сторони у договорі про надання послуг бізнес-мережі №1881 від 01.06.2022р. (п. 4.4) передбачили нарахування пені за прострочення оплати послуг з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3 цього договору.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення пені в розмірі 5 522,95 грн. за період з 01.02.2024р. по 31.07.2024р. та встановлено, що вказані нарахування здійснені у можливих межах, з огляду на що вимога про стягнення пені є правомірною.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити нараховані санкції на 99%, посилаючись складне фінансове становище у зв`язку із зупиненням дії ліцензії з розподілу природного газу з 30.09.2023р.; воєнним станом в державі; належністю підприємства до критичної інфраструктури.

З даного приводу судом відмічається, що за правилами частини третьої статті 551 ЦК України, суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

У справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду України, вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру нарахувань, що підлягають стягненню з боржника, зробила висновок, що для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Так само з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір нарахувань як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

При цьому Велика Палата Верховного Суду України вказала, що господарські санкції та відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

У наведеній справі Велика Палата Верховного Суду України зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір господарських санкцій та процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку (ухвали Великої Палати Верховного Суду України від 18.05.2021р. у справі №904/3177/20, Верховного Суду України у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду України від 23.05.2024р. у справі №910/2440/23, Великої Палати Верховного Суду України від 28.02.2024р. у справі №915/534/22).

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, критеріїв розумності, справедливості та пропорційності суд може зменшити розмір нарахувань як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені і процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Судом береться до уваги, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України (ч. 4 ст. 263 ГПК України).

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду України від 12.03.2019р. у справі №916/3211/16, від 26.01.2021р. у справі №922/4294/19, від 24.02.2021р. у справі №924/633/20, від 16.03.2021р. у справі №922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Однак, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні нарахувань, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру нарахувань, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми річних таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У даному випадку судом приймається до уваги те, що відповідач є підприємством, яке належить до критичної інфраструктури, що надає життєво важливі послуги з енергозабезпечення, враховуючи необхідність безперебійного функціонування газорозподільної системи, що включає постійну готовність боржника до відновлення пошкоджених виробничих потужностей та інфраструктури з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій під час воєнного стану.

Враховуються причини неналежного виконання зобов`язання, зокрема, приймаються до уваги ті обставини, що згідно Постанови НКРЕКП від 29.09.2023р. №1775 відповідач втратив право здійснювати ліцензовану діяльність з розподілу природного газу та зобов`язаний передати своє майно та активи іншій юридичній особі, між тим має обов`язок сплатити всі податкові зобов`язання, про що свідчать податкові накладні №420909, №4209, №4210 від 31.10.2023р., а також кредиторські зобов`язання. У той же час, у відповідача лишилася заборгованість споживачів з вартості розподілу природного газу, яка виникла до 01.10.2023р.

Про складне фінансове становище відповідача свідчать баланс (форма №1) станом на 30.09.2024р. згідно якого дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 66456 тис. грн.; станом на 01.12.2024р. заборгованість по сплаті податків та зборів становить понад 10 000 000,00 грн., що підтверджується витягом з особистого кабінету платника податків.

Таким чином, зменшення нарахувань позивача, зокрема, пені на 50% від заявленого позивачем є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення. Натомість, інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 551 ЦК, оскільки такі нарахування в силу свого компенсаційного характеру спрямовані на відшкодування втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які лежать в неконтрольованій сторонами площині. Їхній розмір залежить від встановленого у передбаченому законодавством порядку індексу інфляції, а не погоджується сторонами в договірному порядку, з чого оцінка такого розміру не може здійснюватися з точки зору принципів розумності, справедливості та пропорційності. Одночасно можливість зменшення відповідних нарахувань судом чинним законодавством не передбачена.

Отже, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення нарахованих санкцій та зменшити розмір пені на 50 відсотків, а позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню в повному розмірі, заявленому позивачем.

Отже, враховуючи обставини справи та вищенаведені законодавчі положення у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме у частині стягнення з відповідача 10 815,10 грн. - інфляційних втрат, 2 804,23 грн. 3% річних і 2 761,48 грн. пені. У частині позовних вимог про 2 761,48 грн. пені належить відмовити, а провадження в частині стягнення 124 979 грн. - основного боргу необхідно закрити.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються відповідача з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовна заява подана в електронній формі.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, враховуючи, що судовий збір у разі зменшення судом нарахованих санкцій на підставі частини третьої статті 551 ЦК України покладається на відповідача без урахування зменшення, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення. Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 03.04.2018р. у справі №902/339/16, від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 05.04.2018р. у справі № 917/1006/16.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'' (29000, м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 41; ) на користь Акціонерного товариства ''Укртелеком'' (01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, буд 18; ) 10 815,10 грн. (десять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 10 коп.) - інфляційних втрат, 2 804,23 грн. (дві тисячі вісімсот чотири гривні 23 коп.) 3% річних, 2 761,48 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят одна гривня 48 коп.) пені та 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення 2 761,48 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят одна гривня 48 коп.) пені відмовити.

Провадження в частині стягнення 124 979,05 грн. - основного боргу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2025р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 1 прим. - до справи;

Представникам сторін - надіслати до кабінетів ЕС.