ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.03.2025м. СумиСправа № 920/55/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/55/25

за позовом Публічного акціонерного товариства Укрнафта (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ),

до відповідача Приватного підприємства Укртехінпром (40022, м. Суми, вул. Рибалко, буд. 1, )

про стягнення 53160 грн 00 коп.,

1. Короткий зміст позовних вимог, заперечень проти позову та хід розгляду справи.

1.1. У січні 2025 позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 53160 грн 00 коп. штрафу за прострочення термінів поставки товару.

1.2. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025, справу № 920/55/25 призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А.

1.3. Ухвалою від 21.01.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/55/25, суд визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 252 ГПК України). Позивачу надав семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України. Відповідачу надав семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України. Заяви, клопотання і заперечення подаються сторонами в письмовій формі.

1.4. До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (вх. № 486 від 04.02.2025), згідно якого відповідач просить суд надати розстрочку сплати штрафу на дванадцять місяців, оскільки підприємтсво опинилося у скрутному фінансовому становищі, у зв`язку з введенням воєннного стану в Україні, деякі виробничі приміщення пошкоджено, близкість до кордону з країною агресором відлякує потенційних замовників продукції відповідача, м. Суми регулярно під обстрілами. Відповідач зауважує, що підприємство намагається виконувати свої фінансові зобов`язання за Договором № 09/03/960-МТР купівлі-продажу від 07.07.2021 та подає суду фінансову звітність за 2023-2024 роки.

1.5. За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

2.1. 07.07.2021 між ПАТ «Укрнафта» (Покупець) та Приватним підприємством «Укртехінпром» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 09/03/960-МТР (далі Договір).

2.2. Відповідно до п. 1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язувався передати продукцію (далі - Товар) у власність Покупця, а Покупець прийняти Товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

2.3. Відповідно до п.1.2. Договору визначено, що асортимент, кількість, якість вартість та інші характеристики Товару визначені в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору.

2.4. Специфікацією, що є Додатком 1 до Договору визначена продукція, яку мав поставити відповідач вкладиш шатунний ремонтний розмір 8 рем (10,0) 2092202-1 5 пар на суму 25800,00 грн., комплект ремонтних вкладишів корінних та упорного 2 комплекти на суму 254400,00 грн. з ПДВ, кільце маслозгінне силового циліндра Ш 355 мм 200-210004 500 шт. на суму 277200,00 грн., а всього на загальну суму 557400,00 грн.

2.5. Специфікацією, що є Додатком 1 до Договору встановлено такі умови поставки Товару: (ІНКОТЕРМС-2020): DDP-склад вантажоотримувача. Термін поставки Товару 120 календарних днів з моменту передоплати, а умовами оплати визначено 25% передплата, решта по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

2.6. Згідно розділу 3 Договору Ціни Товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних Додатках до цього Договору. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із сукупної вартості Товару згідно з Додатками. Оплата вартості Товару здійснюється на умовах, визначених Додатками, після отримання Покупцем примірника, належним чином підписаного Сторонами оригіналу Договору. Усі суми, що підлягають сплаті за цим Договором, сплачуються в безготівковій формі на рахунки, що зазначені у цьому Договорі.

2.7. Згідно п. 5.1. Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю Товар у строк та на умовах, визначених цим Договором та відповідними Додатками до цього Договору.

2.8. Згідно п. 5.3. Договору Датою постачання Товару вважається дата передачі його Покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатками до Договору та/або Додатковими угодами. Факт передачі Товару підтверджується підписаною Сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі Товару. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця з дати підписання Покупцем без зауважень видаткової накладної та/або Акту приймання-передачі Товару.

2.9. Згідно п. 6.9. Договору за порушення строку постачання Товару, у тому числі викликане виявленням нестачі Товару або постачанням Товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання Товару у порядку, визначеному п. 5.12., п. 5.13 Договору, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 5 %, а в разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10 % від вартості Товару не поставленого вчасно.

2.10. Згідно п. 11.1. Договору сторони домовилися, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань Сторонами.

2.11. Згідно п. 12.6. Договору Додатки до цього Договору мають переважну силу перед раніше укладеними доповненнями та додатками (або відміняють їх), і вступають у дію, якщо зроблені в письмовій формі, мають порядковий номер, дату прийняття і підписи повноважних представників Сторін, завірені печатками.

2.12. 29.08.2022 між Продавцем та Покупцем укладено додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої Сторони домовились виключити позицію 1 Додатку 1 до Договору вкладиш шатунний ремонтний розмір 8 рем (10,0) 2092202-1, зменшити суму договору до 531600, 00 грн., продовжити строк дії договору до 31.12.2022, але, у будь-якому разі, до повного виконання взаємних зобов`язань Сторонами.

2.13. Згідно додаткової угоди № 1 до Договору пункт 6 Додатку № 1 до Договору викладено у наступній редакції: Умови оплати - попередню оплату 139350,00 грн. з ПДВ здійснено 13.07.2021; 142770,00 грн. з ПДВ оплачується протягом 30 календарних днів з дати укладання цієї Додаткової угоди; 249480,00 грн. з ПДВ оплачується по факту поставки кожної партії Товару по позиції № 2 таблиці даної додаткової угоди в кількості 450 шт. протягом 30 календарних днів.

2.14. ПАТ «Укрнафта» 13.07.2021 здійснило попередню оплату у розмірі 139350,00 грн. з ПДВ, що підтверджено випискою по рахунку № 9456-П21 вiд 13.07.2021. Отже, граничною датою поставки Товару є 10.11.2021 (120 календарних днів з моменту передоплати).

2.15. Відповідач здійснив часткову поставку Товару за Договором, що підтверджено:

копіями актів приймання передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 1984 від 11.07.2022, № 3006 від 12.10.2022, № 326 від 10.03.2023, № 665 від 04.05.2023, № 2085 від 02.08.2023, № 6379 від 18.12.2023, № 1924 від 11.07.2022, № 3917 від 17.05.2024, № 12568 від 09.10.2024 на загальну суму 469507,20 грн.,

копіями видаткових накладних № 135/07 від 07.07.2022, № 136/10 від 03.10.2022, № 141/03 від 07.03.2023, № 143/05 від 01.05.2023, № 144/07 від 31.07.2023, № 144/07-1 від 14.12.2023, № 134/07 від 07.07.2022, № 148/05 від 14.05.2024, № 152/10 від 05.10.2024 на загальну суму 469507,20 грн.

2.16. Після поставки Товару позивачем проведено оплату Товару на суму 330157,20 грн., що підтверджено випискою по рахунку № 15800-П22 вiд 16.09.2022 на суму 70000,00 грн., випискою по рахунку № 17987-П22 вiд 24.10.2022 на суму 72770,00 грн., платіжною інструкцією № 6850-УГБ23 вiд 16.02.2023 на суму 16632,00 грн., платіжною інструкцією № 14038УГ23 вiд 28.03.2023 на суму 5544,00 грн., платіжною інструкцією № 15662УГ23 вiд 04.04.2023 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 26952УГ23 вiд 01.06.2023 на суму 26611,20 грн., платіжною інструкцією № 46843УГ23 вiд 29.08.2023 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 3886УГ24 вiд 16.01.2024 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 34890УГ24 вiд 25.06.2024 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 75555УГ24 вiд 07.11.2024 на суму 27720,00 грн.

2.17. Таким чином, з урахуванням попередньої оплати у розмірі 139350,00 грн., позивачем проведено оплату Товару за Договором на загальну суму 469507,20 грн.

2.18. Позивач 11.11.2024 за вих. № 01/01/13/10/26/01-02/01/10767 направив відповідачу вимогу щодо сплати штрафних санкцій за прострочення термінів поставки Товару на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості Товару не поставленого вчасно.

2.19. Згідно розрахунку позивача, сума штрафу, що підлягає стягненню за прострочення термінів поставки Товару за Договором складає 53160, 00 грн. (531600,00 грн. х 10%, де 531600, 00 грн. загальна вартість товару не поставленого вчасно, 10% - розмір штрафу за прострочення термінів поставки).

2.20. Відповідач надав відповідь на вимогу від 18.11.2024 за вих. № 2284/11-2, згідно якої зазначив про скрутне фінансове становище, просив розстрочити сплату штрафу на 18 місяців, запропонував сплатити 50% від суми штрафу до кінця листопада 2024 та, за можливості, не застосовувати штрафні санкції.

2.21. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь 53160 грн 00 коп. штрафу за прострочення термінів поставки товару за договором № 09/03/960-МТР купівлі-продажу від 07.07.2021.

3. Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 цієї статті передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України (ст. 663 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 07.07.2021 між позивачем (Покупець) та відповідачем (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 09/03/960-МТР, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язувався передати продукцію (далі - Товар) у власність Покупця, а Покупець прийняти Товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Специфікацією, що є Додатком 1 до Договору визначена продукція, яку мав поставити відповідач на загальну суму 557400,00 грн. Термін поставки Товару 120 календарних днів з моменту передоплати, а умовами оплати визначено 25% передплата, решта по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Суд встановив, що позивач 13.07.2021 здійснив попередню оплату у розмірі 139350,00 грн. з ПДВ (25% передплата), що підтверджено випискою по рахунку № 9456-П21 вiд 13.07.2021.

Таким чином, граничною датою поставки Товару є 10.11.2021 (120 календарних днів з моменту передоплати).

29.08.2022 між Продавцем та Покупцем укладено додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої Сторони домовились виключити позицію 1 Додатку 1 до Договору, зменшити суму договору до 531600, 00 грн.

Суд встановив, що відповідач здійснив часткову поставку Товару за Договором, що підтверджено наявними у справі доказами, зокрема, копіями актів приймання передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 1984 від 11.07.2022, № 3006 від 12.10.2022, № 326 від 10.03.2023, № 665 від 04.05.2023, № 2085 від 02.08.2023, № 6379 від 18.12.2023, № 1924 від 11.07.2022, № 3917 від 17.05.2024, № 12568 від 09.10.2024 на загальну суму 469507,20 грн.; копіями видаткових накладних № 135/07 від 07.07.2022, № 136/10 від 03.10.2022, № 141/03 від 07.03.2023, № 143/05 від 01.05.2023, № 144/07 від 31.07.2023, № 144/07-1 від 14.12.2023, № 134/07 від 07.07.2022, № 148/05 від 14.05.2024, № 152/10 від 05.10.2024 на загальну суму 469507,20 грн.

Після отримання Товару, позивачем проведено оплату Товару на суму 330157,20 грн., що підтверджено випискою по рахунку № 15800-П22 вiд 16.09.2022 на суму 70000,00 грн., випискою по рахунку № 17987-П22 вiд 24.10.2022 на суму 72770,00 грн., платіжною інструкцією № 6850-УГБ23 вiд 16.02.2023 на суму 16632,00 грн., платіжною інструкцією № 14038УГ23 вiд 28.03.2023 на суму 5544,00 грн., платіжною інструкцією № 15662УГ23 вiд 04.04.2023 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 26952УГ23 вiд 01.06.2023 на суму 26611,20 грн., платіжною інструкцією № 46843УГ23 вiд 29.08.2023 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 3886УГ24 вiд 16.01.2024 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 34890УГ24 вiд 25.06.2024 на суму 27720,00 грн., платіжною інструкцією № 75555УГ24 вiд 07.11.2024 на суму 27720,00 грн.

Товар на суму 62092,80 грн. відповідачем не поставлено, що підтверджено розрахунком позивача та не заперечується відповідачем.

Суд встановив, що відповідач здійснив поставку Товару за Договором із порушенням строку поставки на 30 і більше календарних днів, що підтверджено наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 6.9. Договору за порушення строку постачання Товару, у тому числі викликане виявленням нестачі Товару або постачанням Товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання Товару у порядку, визначеному п. 5.12., п. 5.13 Договору, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 5 %, а в разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10 % від вартості Товару не поставленого вчасно.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту порушення строків поставки Товару та не заперечує правомірність нарахування штрафу позивачем.

Згідно поданого розрахунку, сума штрафу, що підлягає стягненню за прострочення термінів поставки Товару за Договором складає 53160, 00 грн., що становить 10% від вартості Товару не поставленого вчасно, оскільки загальна вартість Товару не поставленого вчасно за Договором становить 531600,00 грн.

Доказів сплати штрафу матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки Товару, суд вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 53160,00 грн., нарахованого згідно п. 6.9 Договору купівлі-продажу № 09/03/960-МТР від 07.07.2021.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 486 від 04.02.2025) просить суд розстрочити сплату штрафу на дванадцять місяців.

В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач посилається на утруднення роботи підприємства у 2022 році, у зв`язку з повномасштабним вторгненням у 2022 році Російської Федерації на територію України і введення воєнного стану по всій території України. Відповідач зазначає, що в лютому-березні 2022 м. Суми, де зареєстровано і знаходиться Підприємство, знаходилось в оточенні, постійні обстріли з боку агресора призвели до пошкодження деяких виробничих приміщень підприємств підрядників з виготовлення продукції; близькість до кордону з країною агресором відлякує потенційних замовників продукції відповідача, а також впливає на рішення кредитних установ, щодо надання коштів для кредитування; розірвані зв`язки з постачальниками та замовниками, місто Суми, в останній час, регулярно обстрілюється країною агресором, відповідач намагається виконати свої фінансові зобов`язання за Договором, але враховуючи воєнний стан в країні, просить розстрочити виконання зобов`язання, щодо сплати штрафу на 12 місяців, а у разі можливості взагалі не застосовувати до підприємства штрафні санкції передбачені п. 6.9 Договору. В якості доказів скрутного фінансового становища підприємство надає копії фінансової звітності за 2023-2024 роки.

За приписами ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст. 331 ГПК України).

З аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Господарський суд повинен враховувати матеріальний стан сторін, їх фінансовий стан наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Для надання розстрочки виконання судового рішення суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Суд зазначає, що збитковість діяльності та наявність у підприємства заборгованості є результатом провадження відповідачем господарської діяльності як самостійним суб`єктом господарювання, ризики якої несе сама юридична особа, тому вказані обставини не є самостійними, достатніми та безумовними підставами для розстрочки виконання рішення суду.

Скрутне фінансове становище не є безумовною підставою для відстрочення і розстрочення виконання рішення суду, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Надані суду звіти про фінансові результати підтверджують негативні тенденції фінансового становища відповідача, які відображають дані лише на конкретну дату та не показують проміжні дані ведення господарської діяльності. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12.02.2018 № 906/434/17).

Суд встановив, що сторони Договору уклали Додаткову угоду № 1 до Договору 29.08.2022, тобто під час дії воєнного стану. Таким чином, відповідач усвідомлював умови ведення господарської діяльності у вказаних обставинах, крім цього, повністю зобов`язання за Договором не виконав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому суд відмовляє у задоволенні заяви ПП «Укртехінпром» про розстрочку виконання судового рішення у справі № 920/55/25.

4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивачем позовну заяву подано через підсистему Електронний суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2422,40 грн. (коефіцієнт 0,8 розміру ставки судового збору).

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Укртехінпром (40022, м. Суми, вул. Новоміської сотні, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укрнафта (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ) 53160,00 грн. штрафу; 2422,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане суддею 04.04.2025. (у період з 12.03.2025 до 28.03.2025 суддя Жерьобкіна Є.А. перебувала у відпустці).

Суддя Є.А. Жерьобкіна