ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/36/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Д.Є., за участю секретаря судового засідання Меліки І.В.,

розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект", м.Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС", с. Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області

про стягнення 1 238 888,82 грн заборгованості

За участю представників:

позивача Митровка Я.В., адвокат, ордер серія АО № 1158236 від 13.01.2025

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" про стягнення 1 238 888,82 грн заборгованості, з яких 1 050 084,00 грн основного боргу, 56 100,38 грн 3% річних та 132 704,44 грн інфляційних втрат за договором на виконання робіт № 11/22 від 17.11.2022, у зв`язку з неповною оплатою відповідачем виконаних позивачем будівельних робіт.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/36/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.02.2025 о 10:30 год. та встановлено учасникам справи строк на подання до суду заяв по суті спору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2025 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.03.2025 о 10:30 год.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження від 20.01.2025, у судові засідання не з`являвся, хоча про дату, час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа до його електронного кабінету (ухвала про відкриття провадження у даній отримана відповідачем 20.01.2025, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 19.02.2025).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), яка кореспондується з частиною 2 статті 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України та частини 2 статті 178 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України України).

Відтак, відповідно до положень частин 8, 9 статті 165, частини 1 статті 251 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 19.03.2025 позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав в повному обсязі, надав усні пояснення щодо заявлених вимог у даній справі.

Відповідно до статті 240 ГПК України в судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПБС" (далі генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект" (далі підрядник) укладено договір на виконання робіт (субпідряду) № 11/22 (далі договір), згідно з умовами якого генпідрядник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно завдання і умов цього договору, виконання будівельних робіт на об`єкті: Улаштування антидронового захисту на ПС-400кВ Мукачево (далі роботи). Підрядник зобов`язується своїми силами, з використанням власних матеріально-технічних засобів, виконувати роботи, що обумовлені в договорі. Підрядник має право залучати до виконання договору третіх осіб виконавців. (пункти 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору, ціна цього договору становить 1 350 084,00 грн в тому числі ПДВ 225 014,00 грн.

Загальна вартість робіт визначається згідно з договірної ціни на виконання робіт (додаток 1).

Так, сторонами у справі підписано та скріплено печатками протокол погодження договірної ціни, що є додатком № 1 до договору, та згідно з яким досягнуто згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт з улаштування антидронового захисту на ПС-400кВ Мукачево в розмірі 1 350 084,00 грн в тому числі ПДВ 225 014,00 грн за погоджений сторонами у вказаному протоколі перелік робіт.

Пунктом 2.4 договору погоджено порядок розрахунків за цим договором, а саме протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт.

Для придбання матеріалів, виробів, конструкцій, необхідних для виконання будівельних робіт, генпідрядник сплачує підряднику авансовий платіж після підписання договору (пункт 2.5 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, генпідрядник сплатив підряднику авансовий платіж в розмірі 300 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 26511 від 29.11.2022, призначення платежу: оплата за будівельні роботи згідно з договором № 11/12 від 17.11.2022, згідно з рахунком № ЗК-0000054 від 22.11.2022, у т.ч. ПДВ 20% - 50 000 грн.

Згідно з пунктом 2.6 договору оплата за виконані будівельні роботи здійснюється згідно з підписаним сторонами актом виконаних будівельних робіт та витрат, визначено до сплати (після виключення відповідної частки авансу) та рахунками-фактурами.

Розділом 3 договору сторони узгодили строки виконання робіт, зокрема строки виконання доручених підряднику за цим договором робіт до 30.12.2022. Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття генпідрядником в порядку, передбаченому розділом 4 цього договору.

Пунктами 4.1, 4.2 договору унормовано, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх генпідрядником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних будівельних робіт готує підрядник і надає генпідряднику.

Розділом 6 договору встановлені права та обов`язки сторін.

Так, права та обов`язки субпідрядника:

- субпідрядник зобов`язаний на власний ризик виконати якісно всі обумовлені цим договором роботи у повній відповідності до нормативних вимог, умов даного договору і вказівок генпідрядника та передати роботи по їх закінченню у порядку та строки, встановлені цим договором;

- підрядник забезпечує виконання робіт відповідно до термінів виконання робіт;

- якщо в процесі виконання робіт з`ясується неминучість негативного результату або недоцільність подальшого проведення робіт, підрядник зобов`язаний зупинити хід робіт, і негайно повідомити про це генпідрядника. У цьому випадку, сторони у 5-денний строк зобов`язуються розглянути питання про припинення продовження проведення робіт, а також погодити порядок взаємних розрахунків, що оформляється додатковою угодою сторін до цього договору, викладеною у письмовій формі, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Права та обов`язки генпідрядника:

- генпідрядник зобов`язується допустити працівників підрядника до виконання робіт, що оформляється шляхом підписання сторонами відповідного акта допуску;

- генпідрядник зобов`язується, на умовах цього договору, прийняти та оплатити виконані підрядні роботи;

- генпідрядник має право безперешкодного доступу до робіт підрядника для перевірки ходу та якості їх виконання, а також право здійснювати у будь-який час технічний нагляд і контроль за ходом, якістю, ціною та обсягами виконаних робіт.

Пунктами 7.1, 7.2 договору сторони погодили відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі порушення строків виконання робіт. Підрядник сплачує Генпідряднику пеню у розмірі 0,1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання.

За несвоєчасне проведення розрахунків відповідно до умов цього договору, генпідрядник сплачує підряднику пеню у розмірі 0,1 % від вартості неоплачених робіт, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання.

Відповідно до пункту 11.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 30.12.2022 включно, в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Також судом встановлено, що 16.03.2023 сторони підписали та скріпили печатками акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЗК-0000001 на загальну суму 1 350 084,00 грн, в т.ч. ПДВ 225 014,00 грн.

За твердження позивача, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання в частині оплати виконаних робіт в повному обсязі, розрахувавшись частково в сумі 300 000,00 грн, тобто, на його думку, підлягає до стягнення з відповідача 1 050 084,00 грн заборгованості за договором.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 56 100,38 грн 3% річних та 132 704,44 грн інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням відповідачем в повному обсязі зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт.

Відтак, вказані обставини зумовили звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект" до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та штрафних санкцій.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ ТА ОЦІНКА СУДУ

Щодо підсудності даної справи.

Відповідно до частини 5 статті 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Оскільки місцем виконання договору, укладеного між позивачем та відповідачем є місто Мукачево, що вбачається з умов даного договору та акта здачі-прийняття робіт, відтак позовні вимоги, в силу частини 5 статті 29 ГПК України, можуть бути заявлені в межах територіальної юрисдикції Господарського суду Закарпатської області.

Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, який регулюється главою 61 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами (частина 4 статті 882 ЦК України).

Судом також встановлено, що підрядник виконав свої зобов`язання за договором, які прийняті генпідрядником без зауважень, на підтвердження чого матеріали справи містять акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ЗК-0000001 від 16.03.2023, підписаний та скріплений печатками обох сторін.

З урахуванням погодженого сторонами порядку розрахунків за цим договором (протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт), генпідрядник мав здійснити розрахунок за виконані роботи підряднику у строк до 21.03.2023 включно.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження виконання генпідрядником обов`язку щодо повної оплати виконаних робіт у передбачений договором порядок і строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача 1 050 084,00 грн основного боргу за договором на виконання робіт № 11/22 від 17.11.2022.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання в повному обсязі, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 56 100,38 грн 3% річних та 132 704,44 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати виконаних робіт у передбачений договором порядок і строк, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Нарахуванням позивачем 3 % річних та інфляційних втрат є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язанні, що в даному випадку допущено відповідачем та водночас є підставою для настання для останнього відповідних правових наслідків, передбачених частиною 2 статтею 625 ЦК України.

Так, в разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК Українм є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Так, у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування 3 % річних та інфляційні втрати на суму заборгованості, яка не сплачена відповідачем у встановлений в договорі строк.

Суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних нарахувань в інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування з 22.03.2023 по 08.01.2025 встановив, що сума інфляційних втрат складає 149 263,48 грн, а 3 % річних 56 790,84 грн, що є більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення.

Однак, зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 56 100,38 грн 3 % річних та 132 704,44 грн інфляційних втрат саме в заявленому позивачем розмірі.

Щодо нарахування процентів до моменту виконання судового рішення.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Правовий аналіз наведеної вище норми чинного процесуального законодавства свідчить про те, що остання передбачає право суду зазначити про нарахування відсотків або пені у рішенні про стягнення боргу.

Вимога позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення за своєю правовою природою є клопотанням заявленим до суду, задоволення якого позбавить необхідності позивача у повторних зверненнях до суду з вимогами про стягнення 3 % річних після ухвалення рішення.

У відповідності до частини 11 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про можливість застосування у даному випадку механізму нарахування трьох відсотків річних на суму боргу 1 050 084,00 грн відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України.

Органу (особі), яка здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нарахувати 3 % річних за період з 14.01.2025 і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу за такою формулою: СОБ х 3 х КДП : КДР : 100, де: СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), яка здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати боргу, три відсотки річних нараховуються на залишок заборгованості.

Розподіл судових витрат.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 14 866,66 грн, яка мала бути сплачена позивачем при зверненні до суду з даним позовом в електронній формі.

При цьому судом враховуються положення частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (78436, Івано-Франківська обл., Надвірнянський район, с. Бистриця, урочище Центр, буд. 5Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Міксата, буд. 15, ) 1 238 888,82 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 82 коп.) грн заборгованості, з яких 1 050 084,00 (один мільйон п`ятдесят тисяч вісімдесят чотири гривні 00 коп.) грн основного боргу, 56 100,38 (п`ятдесят шість тисяч сто гривень 38 коп.) грн 3 % річних, 132 704,44 (сто тридцять дві тисячі сімсот чотири гривні 44 коп.) грн інфляційних втрат, а також 14 866,66 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 66 коп.) на відшкодування сплаченого судового збору.

3. Органу (особі), яка здійснюватиме примусове виконання рішення суду у даній справі, нарахувати 3 % річних за період з 14.01.2025 і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу (1 050 084,00 грн) за такою формулою: СОБ х 3 х КДП : КДР : 100, де: СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, та стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (78436, Івано-Франківська обл., Надвірнянський район, с. Бистриця, урочище Центр, буд. 5Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатенергокомплект" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Міксата, буд. 15, ).

Роз`яснити органу (особі), яка здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати боргу, три відсотки річних нараховуються на залишок заборгованості.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складене та підписане 01.04.2025.

Суддя Д. Є. Мірошниченко