ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"25" березня 2025 р. Справа№ 910/3667/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 25.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 (повний текст рішення складено 18.12.2024)

у справі №910/3667/24 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення №402-р від 28.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виналь» (далі за текстом - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Антимонопольного комітету України (далі за текстом - відповідач, Комітет) про визнання недійсним рішення Комітету №402-р від 28.12.2023 у справі №127-26.4/20-21 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» (далі за текстом - Рішення) та стягнення судових витрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що спірне Рішення прийняте відповідачем з порушенням процесуальних норм під час розгляду справи №127-26.4/20-21, оскільки Комітет штучно позбавив позивача права на ознайомлення із матеріалами справи №127-26.4/20-21.

Позивач вважає, що рішення відповідача прийняте на підставі анкет опитування, які не можуть бути доказами в силу статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 №2210-III (далі за текстом - Закон №2210-III) та пункту 12 Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Комітету від 19.04.1994 № 5 (в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету № 169-р від 29.06.1998 (далі за текстом - Порядок)), так як вони є дефектними паперами, достовірність даних, які в них вказані не можливо встановити, не можливо перевірити дані, не зрозуміло хто, де, коли та яким чином їх оформив. Анкети опитування не відповідають положенням Порядку проведення опитувань споживачів під час розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (про захист від недобросовісної конкуренції), дослідження ринку, затвердженого розпорядженням Комітету №23-рп від 28.12.2023 (далі за текстом - Порядок проведення опитувань).

Доводи Комітету про те, що інформація, розміщена у мережі Інтернет, інтернет -сайті «ADJARI», згадування на радіо та телебаченні про торгівельну марку «ADJARI» може наводити споживачів на думку, що така продукція є грузинською, тобто вводить споживачів в оману, на переконання позивача, є документально не обґрунтованими, так само як і поширення позивачем неправдивої інформації про коньяки України під позначенням «ADJARI».

Також позивач не погоджується із розміром штрафу, оскільки Комітет в оспорюваному рішенні не навів обґрунтування такого розміру, що є порушенням Порядку визначення розміру штрафу, що накладається за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого Розпорядженням Комітету №22-рп від 14.12.2023 та суперечить рекомендаційним роз`ясненням Комітету №39-рр від 09.08.2016.

Господарський суд міста Києва рішенням від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 у задоволенні позову відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення Комітетом вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та процесуальних порушень при ухваленні оспорюваного рішення, тоді як Комітетом підставно встановлено, що дії позивача з поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням «ADJARI» в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» (в соціальній мережі «Фейсбук») є порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» від 07.06.1996 №236/96-ВР (далі за текстом - Закон №236/96-ВР), у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, оскільки така інформація асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виноробній продукції, вважаючи її грузинською, за що Законом передбачено штраф.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним рішенням Антимонопольного комітету України №402-р від 28.12.2023 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу».

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки відповідач, порушуючи процесуальні норми, обмежив позивача у праві на ознайомлення із матеріалами справи №127-26.4/20-21. Судом першої інстанції не було надано оцінки тому, що заява про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції №19/10/2020-1 від 19.10.2020 подана з порушення строку, встановленого статтею 28 Закону №236/96-ВР для її подання, що свідчить про незаконність розгляду справи №127-26.4/20-21.

Позивач вважає, що рішення відповідача прийняте на підставі анкет опитування, які не можуть бути доказами в силу статті 41 Закону №2210-III та пункту 12 Порядку. Анкети опитування не відповідають положенням Порядку проведення опитувань. Відповідач у своєму опитуванні вдавався до маніпулятивних питань, як заздалегідь призвані сформулювати певний бажаний результат; опитування проводилось поблизу торговельних закладів, куди позивач не здійснює поставку своєї продукції; не зазначено, яким чином обирались споживачі для опитування.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що згадування про торгівельну марку «ADJARI» на радіо та телебаченні пов`язане з тим, що позивач є партнером таких програм, а висновок відповідача про те, що торговельна марка «ADJARI» асоціює себе із Грузією є помилковим.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки договорам, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіфлісідітсіллері» (Грузія), Товариством з обмеженою відповідальністю «Беріка» (Грузія), які свідчать про те, що позивач імпортував коньяки та вина з регіону походження - Грузія. Також судом першої інстанції не було надано оцінки етикеткам та контретикеткам ADJARI, де зазначено приналежність продукції «Коньяк України», «Вироблено в Україні». Наведені позивачем обставини свідчать про відсутність наміру ведення споживача в оману.

Стосовно штрафу, то позивач наполягає на тому, що оспорюване ним рішення Комітету не містить обґрунтування розміру штрафу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 10.01.2025 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3667/24; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24.

Матеріали справи №910/3667/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 23.01.2025.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.01.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24; розгляд апеляційної скарги призначив на 11.03.2025 на 12 год. 15 хв.

Комітет згідно відзиву на апеляційну скаргу позивача заперечує проти її задоволення, посилаючись на дотримання процесуальних норм при розгляді справи №127.26-4/20-21, тоді як позивач здійснив дії, які свідчать про зловживання своїми правами з метою подальшого враження щодо обмеження їх Комітетом. Результати опитування, проведені за дорученням Голови Комітету від 13.07.2023 №13-01/407, свідчать про те, що в більшості респондентів виробнича продукція під позначенням «ADJARI», з огляду на поширену щодо неї інформацію в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення «Хіт Фм» (в соціальній мережі «Фейсбук») асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виробничій продукції, вважаючи її грузинською. Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача, Комітет, проаналізувавши поширену позивачем інформацію про виноробну продукцію під позначенням «ADJARI» в ефірах радіомовлення протягом травня - червня 2020 року, квітня - травня 2021, встановив, що відтворені відомості, а саме: вітання грузинської мовою «Гамарджоба Генацале!», національної (грузинської етнічної) музики, «по грузинськи», «грузинської гостинності» тощо, можуть сприйматися споживачами як інформація про те, що ці коньяки України під позначенням «ADJARI» є грузинськими.

Доводи апелянта про неможливість прийняття деяких анкет опитування як доказів, через те, що опитування споживачів проведено біля торговельних мереж, куди позивач свою продукцію не поставляє, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції в силу приписів частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), оскільки такі підстави позову позивачем у суді першої інстанції не заявлялись.

Стосовно розміру застосованого за спірним рішенням до позивача штрафу, то Комітет діяв у межах своєї компетенції, встановив порушення з боку позивача та визначив розмір штрафу у відповідності до вимог статті 21 Закону №236/96-ВР.

У судовому засіданні 11.03.2025 оголошено перерву до 25.03.2025.

19.03.2025 позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні, яке було призначене до розгляду на 25.03.2025 на 10 год. 00 хв. раніше ніж дана справа.

У судовому засіданні 25.03.2025 представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів у судовому засіданні 25.03.2025 відмовила у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України) (постанови Верховного Суду від 04.03.2025 у cправі №908/334/24, від 11.02.2025 у cправі №918/1358/23, від 04.02.2025 у cправі №922/4391/23, від 05.02.2025 у cправі №914/2511/23, від 28.01.2025 у справі № 870/34/23, від 07.01.2025 у справі №910/1/21 та інші).

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та констатує, що представник позивача у судовому засіданні 11.03.2025 надав свої пояснення з приводу апеляційної скарги у справі №910/3667/24, у судовому засіданні 11.03.2025 оголошено перерву до 25.03.2025, яке має мало розпочатися зі стадії судових дебатів. Крім того, у судовому засіданні 11.03.2025 представник позивача не зазначав про неможливість бути присутнім у судовому засіданні 25.03.2025, тоді як про розгляд справи №160/29144/24 йому було відомо раніше, про що він зазначив у клопотанні про відкладення.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.03.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 №3659-ХІІ (далі за текстом - Закон №3659-ХІІ) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель;

6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (стаття 3 Закону №3659-ХІІ).

За статтею 4 Закону №3659-ХІІ Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 7 вказаного Закону у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; 3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; 4) перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; 5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

З матеріалів даної справи вбачається, що спірним Рішенням Комітету визнано дії позивача, які полягають у поширенні невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману, щодо походження коньяків України під позначенням «ADJARI», зокрема внаслідок обраного способу викладення цієї інформації, що може вплинути на наміри цих осіб придбати виноробну продукцію, вважаючи її грузинською, порушенням, передбаченим статтею 15-1 Закону №236/96-ВР; накладено на позивача штраф у розмірі 10 000 000,00 грн (т. 2, а.с. 186-234).

Спір виник через те, що позивач вважає, що наявні підстави, передбачені статтею 59 Закону №2210-III для визнання недійсним Рішення Комітету.

У статті 1 Закону №2210-III міститься термін суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; товар - будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов`язання та права (зокрема цінні папери).

Закон № 236/96-ВР визначає правові засади захисту суб`єктів господарювання і споживачів від недобросовісної конкуренції.

Закон спрямований на встановлення, розвиток і забезпечення торгових та інших чесних звичаїв ведення конкуренції при здійсненні господарської діяльності в умовах ринкових відносин.

Згідно із статтею 1 Закону № 236/96-ВР недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Недобросовісною конкуренцією є дії у конкуренції, зокрема визначені главами 2-4 цього Закону.

Терміни, які вживаються для цілей цього Закону, визначені Законом України «Про захист економічної конкуренції» (стаття 1 Закону № 236/96-ВР).

Закон застосовується до відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарювання у зв`язку з недобросовісною конкуренцією, у тому числі у разі вчинення ними дій за межами України, якщо ці дії мають чи можуть мати негативний вплив на конкуренцію на її території, якщо інше не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 236/96-ВР).

Відповідно до статті 15-1 Закону №236/96-ВР поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які: містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору; містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання; приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають; містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації.

Вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Законом (стаття 20 Закону №236/96-ВР).

Статтею 21 Закону №236/96-ВР визначено, що вчинення суб`єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб`єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав відомостей про розмір доходу (виручки), штраф, передбачений частиною першою цієї статті, накладається у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Накладення штрафу здійснюється відповідно до частин третьої - сьомої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Суми стягнутих штрафів та пені за прострочення їх сплати зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №236/96-ВР органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі.

Таким чином, для кваліфікації дій позивача за статтею 15-1 Закону № 236/96-ВР, і відповідно накладення штрафу, передбаченого статтею 21 цього Закону, АМК має бути доведено, що позивачем поширюється інформація, яка вводить в оману і те, що такі дії є актом недобросовісної поведінки.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як, зокрема, недобросовісної конкуренції, не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 11, 13-15 і 19 Закону № 236/96-ВР), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (статті 6 і 13 Закону №2210-ІІІ, статті 4, 6, 8, 151, 16-18 Закону № 236/96-ВР).

Вказана правова позиція є сталою та послідовною і викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 та у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/18025/17, від 20.11.2018 у справі № 915/1253/17, від 02.06.2020 у справі № 915/1889/19, від 18.02.2021 у справі №910/450/20, від 05.10.2021 у справі № 910/15594/18, від 22.12.2022 у справі №910/2730/21, від 06.08.2024 у справі № 910/2778/22 та інших.

Отже, поширення неправдивих відомостей суб`єктом господарювання, що вводить в оману невизначене коло осіб, зокрема: внаслідок обраного способу їх викладення щодо назви продукту, його споживчих властивостей та стандарту, якому відповідає продукт; може вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) товару цього суб`єкта господарювання. Такі дії тягнуть за собою відповідальність, передбачену Законом № 236/96-ВР.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля напоями (код КВЕД 11.02), а відтак він є суб`єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону №2210-ІІІ.

До Комітету надійшла заява від 19.10.2020 №19/10/2020-1 (вх. Комітету №8-01/382-АМ від 20.10.2020) АТ «Сараджишвілі» та АТ «Телавський Винний Льох» про порушення ТОВ «Атлантіс» (23.10.2020 змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «АДАМАН ТРЕЙД») та ТОВ «Виналь» законодавства, передбаченого статтею 15-1 Закону № 236/96-ВР, у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, щодо виноробної продукції під позначенням «ADJARI».

Розпорядженням державного уповноваженого АМК від 15.02.2021 №01/43-р розпочато розгляд справи №127-26.4/20-21 за ознаками вчинення Товариством порушення, передбаченого статтею 15-1 Закону №236/96-ВР, у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

Під час розгляду даної справи, Комітетом встановлені наступні обставини.

Товариство використовує у своїй господарській діяльності позначення «ADJARI» на підставі ліцензійних договорів від 27.07.2020 №27-07/20, від 05.10.2022 №05-10/22, ВІД 26.10.2022 №26-10/22.

Під позначенням «ADJARI» виготовляються Товариством вина як самостійно, так і за замовленням на їх виготовлення у ТОВ «Таїрово вайнері», а коньяки України під позначенням «ADJARI» виготовляються за замовленням на їх виготовлення у ПрАТ «ДМК «Таврія», ПрАТ «Одеський коньячний завод», ТОВ «Migdal-P», ТОВ «Eurodinin», ТОВ «Euro Alko».

Товариство для виробництва вин під позначенням «ADJARI» не використовує виноматеріал із Грузії, а використовує тільки вітчизняні виноматеріали; не використовує зарубіжну технологічну документацію.

Обсяги реалізації Товариством виноробної продукції під позначенням «ADJARI» з 20.01.2020 по 05.04.2023 становили 5 909 662 літрів на загальну суму 862 366 313 грн без ПДВ.

Поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням «ADJARI» здійснювалось Товариством через третіх осіб: засобами радіомовлення, в мережі Інтернет, засобами телебачення.

Товариство здійснювало поширення інформації про виноробну продукцію під позначенням «ADJARI» в ефірах каналів радіомовлення опосередковано через ТОВ «ТОП СІТІ» протягом травня - червня 2020 року на каналах радіомовлення «Радіо Рокс», «П`ятниця», «Мелодія», «Шансон» та через ТОВ «РА ТОПСІТІ» протягом квітня-травня 2021 року на каналах радіомовлення «Люкс ФМ» та «ХІТ ФМ» (далі разом - Канали радіомовлення):

Відповідно до наданої Товариством інформації листом 5717:

1) в ефірі каналу радіомовлення «Радіо Рокс» у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту: «Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє»;

- « Запорука гарного застілля вдалий вибір гостей, експерт станції чудового настрою, атмосфери гостинності та задушевних тостів - це коньяк Аджарі. Гість застілля. Який створює незабутні моменти у твоєму житті. Аджарі Гамарджоба Генацвале . Надмірне споживання Алкоголю шкідливо для Вашого здоров`я»;

2) в ефірі каналу радіомовлення «Мелодія» у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- «Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє гарячі хіти на Мелодія ФМ»;

3) в ефірі каналу радіомовлення «Шансон» у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту: - «Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє»;

- «Традиції грузинської гостинності на Радіо Шансон. Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале»;

4) в ефірі каналу радіомовлення «Радіо П`ятниця» у травні та червні 2020 року поширювались відомості такого змісту:

- «Партнер проекту Аджарі Гамарджоба Генацвале представляє»;

5) в ефірі каналу радіомовлення «Люкс ФМ» у квітні та травні 2021 року поширювались відомості такого змісту:

- «Мудреця запитала кого із своїх синів Ви більше любите. Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо келихи коньяку Аджарі за вірних своєму слову, хто боїться втратити честь та ім`я, а також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед і вперед. Аджарі - краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвале»;

- Гамарджоба Генацвале вітаю на грузинському застіллі із гучними тостами, запальною лезгинкою і смачними Чахаклбілі. Аджарі - краща дев`ятка Гамарджоба Генацвалє»;

- Представляє торгова марка Аджарі, торгова марка Аджарі краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвале;

6) в ефірі каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» у квітні та травні 2021 року поширювалась інформація такого змісту:

- «Мудреця запитала кого із своїх синів Ви більше любите. Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо келихи коньяку Аджарі за вірних своєму слову, хто боїться втратити честь та ім`я, а також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед і вперед. Аджарі - краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвалє»;

«Торгова марка Аджарі представляє. Партнер програми Аджарі. Аджарі краща дев`ятка. Гамарджоба Генацвалє».

В ефірі радіостанції з позивним «Люкс ФМ» за період з 13.04.2021 по 30.04.2021 відповідно до графіка трансляції здійснено трансляцію аудіо рекламного матеріалу з назвою «ADJARI тост» тривалістю 36 секунд (кількість виходів 72, загальний час 43 хвилини 12 секунд) (далі - аудіореклама «ADJARI»).

В аудіорекламі «ADJARI» поширено таку інформацію, що супроводжувалась грузинською етнічною музикою: «Мудреця запитали: - Кого із своїх синів ви більше любите? Він відповів: - Того, хто тримає слово, боїться безчестя і прагне до більш високого становища. Тому піднімемо ж келихи коньяку ADJARI - за вірних своєму слову, хто боїться втратити честь та ім`я, і також за тих, хто не стоїть на місці, а прагне вперед і вперед.

Adjari. Краща дев`ятка. Гамарджоба, Генацвале! Надмірне вживання алкоголю, шкідливе для вашого здоров`я». Тотожна за змістом інформація поширена на інтернет-сайті Adjari та в мережі Інтернет через ТОВ «ТОП СІТІ».

Крім того, на виконання Договору №105-21-рк ТОВ «РА ТОПСІТІ» на замовлення Товариства виготовило та розмістило з 13.04.2021 по 30.04.2021 та з 01.05.2021 по 05.05.2021 аудіорекламу виноробної продукції під позначенням «ADJARI» в ефірах радіостанцій «Люкс ФМ» та «ХІТ ФМ».

Також Товариство поширювало інформацію про коньяки України від позначенням «ADJARI» в ефірах телевізійних каналах « 1+1», « 2+2», «ТЕТ», «БІГУДІ», «О-TV», «Х-SPORT», «УНІАН», «MUSIC BOX», «Paramount COMEDY», «Новий канал», «СТБ», «ОЦЕ», «М2», « 24 канал», «Сонце», «ICTV» через ТОВ «РА МЕДІАКРАФТ» та ТОВ «КРАФТ КОММЮНІКЕШНС».

Комітетом проаналізовано зміст вищезазначеної поширюваної Товариством інформації, та встановлено, що відтворені у вигляді аудіо форматі відомості, а саме: вітання грузинською мовою «Ґамарджоба Генацвале!», національної (грузинської етнічної) музики, «по грузинськи», «грузинської гостинності» тощо, може сприйматися споживачами як інформація про те, що ці коньяки України під позначенням «ADJARI» є грузинськими.

Відповідно до доручення голови Комітету від 13.07.2023 №13-01/407 відповідним територіальним відділенням проводилось повторне опитування споживачів алкогольної продукції. Загальна кількість респондентів - 300 осіб. За результатом яких встановлено наступне:

1) 139 респондентів (46 %) вважають, що на їх намір щодо придбання продукції впливають інформаційні матеріали (реклама) на телебаченні, радіо або в мережі Інтернет, у той час, як так не вважають 161 респондент (54 %);

2) щодо поширеної інформації у відеороликах 1-3: у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 269 респондентів (90%) зазначили - з Грузією, у той час, як 6 респондентів (2%) зазначили - з Україною; 195 респондентів (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 1-10 анкети), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 105 респондентів (35 %);

3) щодо поширеної інформації на інтернет-сайті ADJARI: у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 271 респондент (90 %) зазначив - з Грузією, у той час, як 6 респондентів (2%) зазначили - з Україною; 194 респонденти (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 11-14 анкети), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 106 респондентів (35 %);

4) щодо поширеної інформації на інтернет-сайті каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» (hitfm.ua) та в соціальній мережі «Фейсбук» цього каналу радіомовлення (https://www.facebook.com/hitfm.ua/): у відповідь на питання з якою країною в них асоціюється (асоціювалася б) виноробна продукція (вина та коньяки), щодо якої поширено інформаційні матеріали: 272 респонденти (91 %) зазначили - з Грузією, у той час, як 7 респондентів (2 %) зазначили - з Україною; 195 респондентів (65 %) надали б перевагу виноробній продукції, щодо якої поширюється інформація в інформаційних матеріалах (фото 15-16), вважаючи її іноземною, у той час, як таку перевагу не надали б 105 респондентів (35 %).

Отже, результати опитування свідчать про те, що в більшості респондентів виноробна продукція під позначенням «ADJARI», з огляду на поширену щодо неї інформацію в мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» (в соціальній мережі «Фейсбук»), асоціюється з Грузією та більшість споживачів надали б перевагу такій виноробній продукції, вважаючи її грузинською.

На підставі вказаного у Рішенні Комітет дійшов висновку, що дії Товариства, які полягають у поширенні на каналах радіомовлення, в мережі Інтернет на інтернет-сайтах, в ефірі телевізійних каналів невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману щодо походження коньяків України під позначенням «ADJARI», зокрема внаслідок обраного способу викладення цієї інформації, що може вплинути на наміри цих осіб придбати цю продукцію, вважаючи її грузинською та є порушенням, передбаченим статтею 15-1 Закону №236/96-ВР.

Згідно із частинами 1 та 4 статті 7 Закону №3659-ХІІ до повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема: розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення розслідування за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, перевірка та перегляд рішення у справах, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, питання щодо збору, оцінки та аналізу доказів у справі є в силу Закону №2210-ІІІ виключною компетенцією Комітету.

У вирішенні відповідних спорів суди не повинні перебирати на себе непритаманні судам функції органів АМК, зокрема, самостійно доводити замість відповідного органу певні обставини. Саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у Рішенні АМК. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17.

Згідно зі статтею 41 Закону № 2210-ІІІ та пунктом 12 Правил доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів.

У постановах від 18.02.2021 у справі № 910/450/20 та від 06.08.2024 у справі №910/2878/22, від 01.11.2018 у справі № 902/1102/17, від 26.09.2019 у справі №910/17070/18, від 10.05.2021 у справі № 910/15222/18 Верховний Суд зазначив про те, що результати опитування думки споживачів у сукупності з іншими доказами можуть прийматися на підтвердження наявності у діях особи порушень, передбачених статтями 4, 15-1 Закону № 236/96-ВР, що не суперечить наведеним положенням законодавства.

Правовий зміст приписів частин третьої та п`ятої статті 13 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (межі здійснення цивільних прав), статті 10bis Паризької конвенції, частини першої статті 1 та статті 4 Закону №236/96 (недобросовісна конкуренція та неправомірне використання позначень) визначають, що чесним звичаям у господарській діяльності суперечать та, відповідно, можуть бути визнані актом недобросовісної конкуренції будь-які дії, здатні викликати змішування відносно підприємства, товарів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

Відповідно до статті 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 (набула чинності для України 25.12.1991) країни Союзу зобов`язані забезпечити ефективний захист від недобросовісної конкуренції; актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах; зокрема, підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

При цьому поняття «пріоритет», яке в Законі №236/96 використовується в розумінні переважного права на користування результатами правомірної, добросовісної та чесної підприємницької діяльності, з огляду на відмінності в сферах регулювання за своїм правовим змістом не є тотожним поняттю «пріоритет» за Законами України «Про охорону прав на промислові зразки», «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», які визначають пріоритет як першість заявки про реєстрацію відповідних прав.

Верховний Суд у постанові від 10.03.2021 у справі №910/15222/18 зазначив, що «оскільки обізнані та проінформовані споживачі через власні індивідуальні відмінності мають набагато меншу від звичайної вірогідність придбати продукцію не того призначення або не того виробника (навіть за умови її схожості), то у вирішенні питань недобросовісної конкуренції орієнтуватись належить на звичайного пересічного споживача, в даному випадку - звичайного пересічного споживача алкогольних напоїв».

Порядком проведення опитувань визначає процедуру організації та здійснення проведення Антимонопольним комітетом України (далі - Комітет) і територіальними відділеннями Комітету опитувань споживачів та застосування їх результатів під час розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (про захист від недобросовісної конкуренції), дослідження ринку. Опитування споживачів проводиться з метою збору доказів у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (про захист від недобросовісної конкуренції), які дають можливість встановити наявність або відсутність такого порушення, а також під час проведення Комітетом і територіальними відділеннями Комітету досліджень ринків.

Водночас вказаний Порядок проведення опитувань набрав чинності 23.02.2024 - наступний день після його офіційного опублікування, тоді як опитування проводилось у 2020 - 2021 роках (т.1, а.с. 113-248, т.2, а.с. 1-157), отже приписи Порядку проведення опитування не застосовуються до Анкет опитування, на підставі яких Комітетом зроблено висновки про те, що позивачем ведено в оману споживачів щодо походження коньяків України під позначенням «ADJARI», що є порушенням передбаченим статтею 15-1 Закону №236/96-ВР.

Заперечення позивача стосовно невідповідності даних в анкетах опитування, зокрема, стосовно неможливості встановлення чи були респонденти споживачами, за якими критеріями вони обирались, як обирались торговельні заклади, питання не стосуються конкретного продукту, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки станом на дату проведення дослідження Комітетом опитування споживачів чинне на той час законодавство України не містило обов`язкових вимог щодо заповнення анкет, із зазначенням інформації, яку наводить позивач.

Більше того, чинне на момент проведення опитування законодавство не містить положень/вимог щодо респондентів опитування та місця проведення такого опитування.

Позивач, заперечуючи проти розміру штрафу, посилався на рекомендаційні роз`яснення Комітету від 09.06.2016 №39-рр «Щодо застосування положень частин другої, п`ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частин першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

Згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Чинне законодавство не відносить рекомендації та роз`яснення до числа джерел права, обов`язкових для застосування судами.

А тому суди в розгляді справ не зобов`язані здійснювати перевірку Рішення АМК (у частині накладання штрафу) на предмет його відповідності згаданим рекомендаційним роз`ясненням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 910/17568/21.

У постанові від 30.05.2023 у справі № 910/4192/21 Верховний Суд зазначив, що розмір штрафу, застосованого АМК, слід визначати від чистого доходу (виручки) Товариства від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за відповідний рік, а не іншим чином.

Позивачем не спростовано розмір чистого доходу від реалізації продукції, що вказано у пункті 238 Рішення Комітету та підтверджується листом Державної податкової служби України (ДПС) від 20.10.2023 №12992/5/99-00-04-03-01-05 (т.3, а.с. 77-79), що стало базою для визначення Комітетом розміру штрафу, розмір накладеного на позивача штрафу не перевищує п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2022 рік, та відповідає приписам статті 21 Закону №236/96-ВР.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин спірне Рішення Комітету прийняте з повним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи; доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; висновки відповідають, викладеним у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову і суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 14 Порядку органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статтями 36 і 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно із пунктом 16 Порядку особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи (за винятком інформації з обмеженим доступом, а також інформації, визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) після одержання копії подання з попередніми висновками в справі (витягу з нього відповідно до пункту 26 цих Правил), а також мають право наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення, одержувати копії рішень у справі (витяги з них, за винятком інформації з обмеженим доступом, а також інформації визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), подавати свої міркування та заперечення, оскаржувати рішення в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 26 Порядку копії подання з попередніми висновками (або витяги з нього, що не містять інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) не пізніше ніж за десять днів до прийняття рішення у справі надсилаються сторонам та третім особам. За вмотивованим клопотанням особи, яка бере участь у справі, про необхідність більш тривалого часу для розгляду подання та підготовки відповіді на нього розгляд справи може бути відкладено.

Комітет листом від 15.12.2023 № 127-26.4/02-13062е надіслав позивачу копію витягу з подання про попередні висновки у справі. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 345, цей лист вручено позивачу 20.12.2023.

Відповідно до абзацу 2 пункту 27 Правил про дату, час і місце розгляду справи особи, що беруть участь у справі, повідомляються не пізніше ніж за п`ять днів до дня її розгляду.

Щодо участі в засіданні Комітету позивачу надіслано лист від 19.12.2023 №127-26.4/02-13141е та лист від 21.12.2023 № 127-26.4/01-13304е про перенесення розгляду справи з 26.12.2023 на 28.12.2023.

На офіційному веб-порталі Комітету 20.12.2023 розміщено інформацію про Подання про попередні висновки у справі № 127-26.4/20-21 із зазначенням дати, часу та місця розгляду цієї справи.

Комітетом на офіційному веб-порталі 22.12.2023 розміщено інформацію про Подання про попередні висновки у справі № 127-26.4/20-21 із зазначенням оновленої дати, часу та місця розгляду цієї справи, а саме: 28.12.2023 об 11:30.

Отже, Комітетом під час розгляду справи дотримано процесуальні норми законодавства, надіслано позивачу копію витягу з Подання про попередні висновки у справі № 127-26.4/20-21 та запропоновано скористатися своїми правами, як учасника справи; надіслано позивачу листи про участь у засіданні Комітету; розміщено на офіційному веб-порталі Комітету інформацію про Подання про попередні висновки у справі № 127-26.4/20-21 із зазначенням дати, часу та місця розгляду справи № 127-26.4/20-21 у строки, передбачені пунктами 26 та 27 Правил.

Комітет про результати розгляду клопотання позивача від 22.12.2023 № 12/23/4 (вх. Комітету від 25.12.2023 № 8-01/15223 та від 26.12.2023 № 8-01/15223) про необхідність більш тривалого часу для розгляду витягу із Подання про попередні висновки та підготовки заперечення на нього, на засіданні повідомив представника позивача під час розгляду справи, а також додатково надіслав лист від 17.01.2024 № 127-26.4/02-555е разом з Витягом з протоколу засідання Комітету від 28.12.2023 № 56, який отримано уповноваженим представником позивача - Самойленко Ольгою Миколаївною 26.01.2024 засобами поштового зв`язку, а також 18.01.2024 о 09:55 - електронною поштою.

Позивач звернувся до Комітету із клопотання від 21.12.2023 № 12/23/3 про ознайомлення з матеріалами справи, про результати розгляду якого Комітет повідомив листом від 26.12.2023 № 127-26.4/01-13451е (надіслано електронною поштою об 11:12 та отримано представником позивача 26.12.2023 відповідно до розписки про одержання листа), яким зокрема повідомлено про можливість ознайомитися з матеріалами справи з 26.12.2023 (з 9:00 до 18:00, обідня перерва з 13:00 до 13:45) по 27.12.2023 (з 9:00 до 13:00) включно.

Судом встановлено, що представник позивача 26.12.2023 та 27.12.2023 ознайомився з матеріалами справи, про що складено протоколи від 26.12.2023 б/н та від 27.12.2023 б/н про ознайомлення з матеріалами справи (т.1, а.с. 100, 101).

Зазначене свідчить про те, що позивачу була надана Комітетом можливість ознайомитись із матеріалами справи №127-26.4/20-21 і позивач таким правом скористався, що спростовує доводи позивача про обмеження Комітетом його права на ознайомлення із матеріалами справи №127-26.4/20-21.

Крім того, відповідно до статей 27, 28 Закону №236/96-ВР процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Особи, права яких порушені діями, визначеними цим Законом як недобросовісна конкуренція, можуть протягом шести місяців з дня, коли вони дізнались або повинні були дізнатися про порушення своїх прав, звернутися до Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень із заявою про захист своїх прав.

Закінчення строку звернення із заявою є підставою для відмови у прийнятті заяви, якщо орган Антимонопольного комітету України не визнає поважними причини пропуску строку звернення із заявою.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи з`ясовано, що заявникам (АТ «Сараджишвілі», АТ «Телавський винний льох») про порушення позивачем законодавства про захист недобросовісної конкуренції (виявлення у торговельних мережах вина та коньяку під позначенням «ADJARI», вироблені на замовлення ТОВ «Атлантіс» та ТОВ «Виналь») стало відомо через два місяці після видачі Комітетом рекомендацій №30-рк від 10.07.2020 ТОВ «Атлантіс», що спростовує доводи позивача про те, що заява про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції №19/10/2020-1 від 19.10.2020 подана з порушення строку, встановленого статтею 28 Закону №236/96-ВР для її подання.

Доводи апелянта про те, що згадування про торгівельну марку «ADJARI» на радіо та телебаченні пов`язане з тим, що позивач є партнером таких програм, а висновок відповідача про те, що торговельна марка «ADJARI» асоціює себе із Грузією є помилковим, не заслуговує на увагу суду, оскільки Комітетом під час розгляду справи №127-26.4/20-21 проаналізовано зміст поширюваної позивачем інформації у мережі Інтернет, на телебаченні, інтернет-сайті ADJARI, інтернет-сайті каналу радіомовлення «ХІТ ФМ» (в соціальній мережі «Фейсбук»), та встановлено, що відтворені у вигляді аудіо форматі відомості, а саме: вітання грузинською мовою «Ґамарджоба Генацвале!», національної (грузинської етнічної) музики, «по грузинськи», «грузинської гостинності» тощо, може сприйматися споживачами як інформація про те, що ці коньяки України під позначенням «ADJARI» є грузинськими.

Стосовно доводів позивача про те, що судом першої інстанції не було надано оцінки договорам, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіфлісідітсіллері» (Грузія), Товариством з обмеженою відповідальністю «Беріка» (Грузія), які свідчать про те, що позивач імпортував коньяки та вина з регіону походження - Грузія. Судом першої інстанції не надано оцінки етикеткам та контретикеткам ADJARI, де зазначено приналежність продукції «Коньяк України», «Вироблено в Україні», що, на думку позивача, свідчать про відсутність наміру ведення споживача в оману, то слід зазначити таке.

Укладення позивачем із Товариством з обмеженою відповідальністю «Тіфлісідітсіллері» (Грузія), Товариством з обмеженою відповідальністю «Беріка» (Грузія) договорів з імпорту коньяку та вина з регіону походження - Грузія, так само як і зазначення на етикетках та контретикетках ADJARI «Коньяк України», «Вироблено в Україні» не спростовує висновки Комітету, зроблені ним на підставі забраних доказів, про те, що дії позивача, які полягають у поширенні на каналах радіомовлення, в мережі Інтернет на інтернет-сайтах, в ефірі телевізійних каналів невизначеному колу осіб інформації, що вводить в оману, щодо походження коньяків України під позначенням «ADJARI», зокрема внаслідок обраного способу викладення цієї інформації, що може вплинути на наміри цих осіб придбати цю продукцію, вважаючи її грузинською та є порушенням, передбаченим статтею 15-1 Закону №236/96-ВР.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповідні на доводи сторін, із застосування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Згідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/3667/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Виналь».

4. Матеріали справи №910/3667/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені у статтях 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана суддями 04.04.2025.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська