ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2025 р. Справа№ 910/6040/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Сітайло Л.Г.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2024

у справі №910/6040/24 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз"

до Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" про стягнення 235304,81 грн заборгованості за договором транспортного експедирування №19.03.20 від 19.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/6040/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 замінено відповідача у справі №910/6040/24 - Представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" на належного відповідача - Компанію "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні Представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6040/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" 235304,81 грн заборгованості.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Компанія "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги апелянт відмічає, що положеннями Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується транспортним документом або комплектом документів, які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення. Натомість позивачем на підтвердження належного виконання надання послуги перевезення не надано жодного транспортного документа, тоді як акт надання послуг не є належним доказом надання послуг за договором.

Водночас відповідач стверджує, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а заміна відповідача судом першої інстанції проведена з грубим порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (заяву подано з пропуском встановленого процесуального строку), що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/6040/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Сітайло Л.Г.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 апеляційну скаргу у справі №910/6040/24 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6040/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

31.01.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач відмічає, що додані до позову акти надання послуг, які підписані представником відповідача без зауважень, є належними, допустимими та достовірними доказами надання послуг за договором, та їх прийняття відповідачем.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 19.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" (експедитор) та Представництвом "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (клієнт) укладено договір №19.03.20. транспортного експедирування, за умовами п. 1.1. якого договір регулює взаємини сторін, пов`язані з транспортним експедируванням зовнішньоторговельних (експортних, імпортних), транзитних та внутрішніх вантажів клієнта. Транспортне експедирування полягає у наданні експедитором транспортно-експедиторських послуг за плату (винагороду) і за рахунок клієнта, у тому числі:

- забезпечення організації оптимального транспортного обслуговування, а також організація перевезення вантажу різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до умов даного договору;

- фрахтування суден та залучення інших транспортних засобів, а також забезпечення їх подачі у порти, на залізничні станції, склади, термінали чи інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів;

- здійснення робіт, пов`язаних з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів;

- ведення обліку надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів;

- організація охорони вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання;

- організація експертизи вантажів;

- оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю;

- надання в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження;

- забезпечення виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників;

- здійснення страхування вантажів та своєї відповідальності;

- забезпечення підготовки та додаткового обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту;

- забезпечення оптимізації руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат;

- здійснення розрахунків з портами, перевізниками, декларантами, органами державного контролю за митне очищення, перевезення, перевалку, зберігання вантажів;

- оформлення документів та організація роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог;

- надання підготовленого транспорту, який має додаткове обладнання відповідно до вимог, передбачених законодавством;

- розрахунок ставок та провізних платежів;

- надання інших допоміжних та супутніх перевезенню транспортно-експедиторських послуг, що не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до п. 1.2. договору вищевказані дії, надалі по тексту пойменовані «роботи (послуги)», експедитор може виконувати своїми силами чи у випадку необхідності залучати до їх виконання третіх осіб.

Надаючи послуги, експедитор діє від свого імені та за рахунок клієнта, якщо інше не передбачено договором (п. 1.8. договору).

Згідно п. 3.2. договору клієнт здійснює оплату за роботи (послуги) та плати (винагороди) експедитора у відповідності з вартістю, оговореною в заявках тарифних додатках.

Пунктом 3.6. договору встановлено, що факт виконання робіт (надання послуг) підтверджується актом виконаних робіт (послуг), який складається експедитором протягом 10-ти банківських днів після повного виконання переліку робіт (послуг). Акт підписується уповноваженими представниками сторін. Підписи сторін засвідчуються печатками.

Клієнт зобов`язаний підписати отриманий від експедитора акт виконаних робіт (послуг) протягом 5 робочих днів з дати його отримання. У випадку незгоди клієнта із наданим експедитором актом виконаних робіт (послуг), клієнт зобов`язаний протягом 5 робочих днів надати експедитору свої мотивовані заперечення (п. 3.6.1. договору).

У випадку не підписання клієнтом акту виконаних робіт (послуг) та відсутності в обумовлений термін письмових зауважень клієнта, акт вважається погодженим сторонами, а роботи (послуги) такими, що виконані (надані) належним чином (п. 3.6.2. договору).

Пунктом 8.1. договору сторони погодили, що датою виконання робіт (надання послуг) є дата підписання сторонами акта виконаних робіт (послуг). Акт може складатися як після виконання експедитором усього комплексу транспортно-експедиторських послуг, так й окремих їх етапів та або після виконання експедитором окремих доручень клієнта.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2020, а у частині взаєморозрахунків - до повного завершення. Якщо жодна зі сторін не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну дії даного договору, письмово не сповістить іншу сторону про розірвання договору, договір вважається автоматично продовженим на один рік на тих самих у мовах (п. п. 9.1., 9.2. договору).

Позивач вказує, що на виконання умов договору відповідачу надані послуги на суму 654488,81 грн, що підтверджується рахунками на оплату та актами надання послуг, а саме:

- рахунок на оплату №6 від 01.03.2021 на суму 125755,20 грн та акт надання послуг №4 від 01.03.2021 на суму 125755,20 грн;

- рахунок на оплату №8 від 04.03.2021 на суму 293428,80 грн та акт надання послуг №6 від 04.03.2021 на суму 293428,80 грн;

- рахунок на оплату №9 від 05.03.2021 на суму 87932,28 грн та акт надання послуг №7 від 06.03.2021 на суму 87932,28 грн;

- рахунок на оплату №10 від 10.03.2021 на суму 147372,53 грн та акт надання послуг №8 від 06.03.2021 на суму 147372,53 грн.

Однак відповідачем отримані послуги було оплачено частково на суму 419184,00 грн (згідно платіжної інструкції №63 від 02.03.2021 на суму 125755,20 грн та платіжної інструкції №77 від 09.03.2021 на суму 293428,80 грн). Отже, за клієнтом утворилася заборгованість у загальному розмірі 235304,81 грн.

У липні 2023 року позивач надіслав відповідачу претензію щодо сплати заборгованості за надані послуги у розмірі 235304,81 грн, яка залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з відповідача 235304,81 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на ненадання позивачем первинних документів, які підтверджують надання послуг з перевезення вантажів за договором, відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Господарський суд міста Києва встановивши факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача основної суми боргу.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторською діяльністю є підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» унормовано, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Як свідчать матеріали справи, спірний договір відповідає вимогам законодавства. Договір підписаний директором товариства та головою представництва, скріплений печатками сторін як юридичних осіб. Схвалення укладеного правочину відповідачем та отримання послуг за спірним договором підтверджується і подальшими діями сторони, про що свідчать підписані без зауважень акти надання послуг, що відповідає умовам п. 3.6 договору.

Заперечуючи проти факту надання позивачем обумовлених договором послуг на суму 235304,81 грн апелянт посилається на відсутність в матеріалах справи транспортних документів.

Як зазначалося вище, у відповідності до п. 3.6. договору, позивач зобов`язався надавати протягом 10-ти банківських днів після виконання переліку робіт (послуг) за договором акт виконаних робіт.

Відповідач, у свою чергу, зобов`язався підписувати акти виконаних робіт (послуг) протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання або направляти позивачу мотивовану відмову від підписання такого акту (п. 3.6.1. договору).

Відтак, з умов договору слідує, що у випадку ненадання/неналежного надання позивачем послуг за договором, відповідач повинен був направити позивачу мотивовану відмову від підписання такого акту.

Поряд з цим п. 3.6.2. договору передбачено, що у разі не підписання клієнтом акту виконаних робіт (послуг) та відсутності в обумовлений термін письмових зауважень клієнта, акт вважається погодженим сторонами, а роботи (послуги) такими, що виконані (надані) належним чином.

Проте, в матеріалах справи містяться підписані відповідачем примірники актів надання послуг №4 від 01.03.2021, №6 від 04.03.2021, №7 від 06.03.2021, №8 від 06.03.2021 без жодних зауважень, що свідчить про надання зазначених послуг позивачем та про їх прийняття відповідачем.

До того ж, як вірно встановлено судом першої інстанції, за умовами спірного договору (п. 1.1) сторони передбачили надання не лише експедиторських послуг при перевезенні, надання яких має підтверджуватись єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), а і визначили перелік інших послуг, що можуть надаватись експедитором клієнту (зокрема: зберігання вантажу; здійснення розрахунків з портами, перевізниками, декларантами, органами державного контролю за митне очищення, перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформлення документів та організація роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог).

Так, згідно зазначених актів надання послуг експедитором надано клієнту експедиторські послуги, митно-брокерські послуги, послуги зберігання вантажу та оформлення пропуску на в`їзд.

Також в ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення колегія суддів звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності суд апеляційної інстанції вважає, що надані позивачем докази, в підтвердження позовних вимог, є більш вірогідними ніж доводи надані відповідачем (без надання жодних доказів) в їх спростування.

Отже, твердження скаржника з приводу ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання послуг за договором транспортного експедирування спростовуються встановленими вище обставинами справи.

За наведеного, місцевий господарський суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, дійшов правильного висновку, що позивачем було надано послуги за договором транспортного експедирування №19.03.20 від 19.03.2020, а відповідач в порушення вимог договору безпідставно ухиляється від їх оплати у повному обсязі, адже акти надання послуг за договором підписано без жодних зауважень, вказані документи не містять дефекту форми та змісту.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, строк виконання якого настав, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 235304,81 грн є обґрунтованими.

Стосовно тверджень скаржника, що самостійною підставою для відмови в задоволенні позову є його пред`явлення до неналежного відповідача, тоді як заміна відповідача судом першої інстанції проведена з грубим порушенням вимог ГПК України, суд відмічає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частинами 1, 3 статті 48 ГПК України унормовано, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України).

Убачається, що провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 22.05.2024 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Відтак, в силу наведених приписів процесуального права, клопотання про заміну відповідача могло бути подано до 21.06.2024, натомість відповідне клопотання подано позивачем 28.06.2024. Отже, клопотання про заміну відповідача на належного подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Югтехвоз" поза межами процесуальних строків.

Водночас, враховуючи, що суд першої інстанції належним чином дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов вірного висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, позаяк в іншому випадку з боку Північного апеляційного господарського суду матиме місце надмірний формалізм, який по суті стане причиною виникнення ще одного аналогічного спору між цими ж сторонами, що, на думку колегії суддів, у спірних правовідносинах та фактичних обставинах є неприпустимим та не відповідатиме принципу «процесуальної економії».

Крім того, наведене порушення приписів процесуального права, в силу ч. 3 ст. 277 ГПК України, не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З огляду на наведене колегія суддів відхиляє як безпідставні твердження відповідача про наявність підстав для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6040/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1 Апеляційну скаргу Компанії "Сіногідро Корпорейшн Лімітед", що діє через зареєстроване в Україні представництво "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6040/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

Л.Г. Сітайло