ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025м. ДніпроСправа № 904/5238/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІКС", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у загальному розмірі 1 263,13 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІКС" (далі - відповідач) заборгованість за спожиту теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії № 1001 від 02.12.2014 за жовтень 2021 у загальному розмірі 1 263,13 грн., яка складається з наступних сум: основна заборгованість у розмірі 480,98 грн., 3% річних у розмірі 41,12 грн., пеня у розмірі 507,12 грн., 7% штраф у розмірі 33,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 200,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 запропоновано учасникам справи подати до суду документи, але станом на 18.12.2024 вказані документи поданні не були.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за юридичною адресою, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до господарського суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем знаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом встановлено, що у відповідача відсутній електронний кабінет.

Отже, відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку, у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 05.04.2018 № 2396-VIII, правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами ( надалі Закон № 2396-VIII).

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється ( ч.2 ст. 26 Закону № 2396-VIII).

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії №1001 від 02.12.2013 в частині повної та своєчасної оплати за спожиту теплову енергію.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору, встановлення факту постачання теплової енергії, встановлення факту невиконання відповідачем умов договору в частині оплати теплової енергії та правомірності вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2013 року між Державним підприємством Криворізька теплоцентраль (далі - теплопостачальна організація-продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕРІКС" (далі - споживач-покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу тепловії енергії №1001 (далі - договір).

Державне підприємство Криворізька теплоцентраль 16.03.2017 року перетворене у Публічне акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль, про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 ЦК України, ПАТ Криворізька теплоцентраль є правонаступником ДП Криворізька теплоцентраль.

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ Криворізька теплоцентраль, що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до ЗУ Про акціонерні товариства, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі Позивач"), про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією в розумінні етап і 1 Закону України Про теплопостачання № 2633-ІУ від 02.06.2005р. (зі змінами к. доповненнями (далі - Закон), як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 віл 12.10.2011 року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державної ( підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (нині-Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку №29 по вулиці Едуарда Фукса (Тухачевського) міста Кривого Рогу є АТ Криворізька теплоцентраль.

Відповідно до пункту 1.1 договору теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Сторони зобов`язуються керуватись цим договором, чинним законодавством України та зокрема, наступними нормативно-правовими актами: Закон України "Про теплопостачання", Закон України "Про житлово-комунальні послуги", Закон України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правила технічної експлуатації електричних станцій і мереж ГКД 34-20.507-2003, Правила технічної експлуатації теплових установок і мереж №71 від 14.02.2007, Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою КМУ №1198 від 03.10.2007, рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору, теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об`єму природного газу).

За умовами пункту 4.2.5 договору теплопостачальна організація-продавець має право виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації-продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За умовами п.п. 3.2.4 - 3.2.5 договору, Споживач-Покупець зобов`язаним додержуватися затверджених договірних значень споживання теплової енергії за кожним параметром, в обсягах, які визначені в Додатку 1, не допускаючи їх перевищення. Виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені Договором.

Споживач-Покупець зобов`язаний безперебійно забезпечувати тепловою енергію власні системи теплоспоживання, а також, згідно з Договором, системи теплоспоживання Субспоживачів, приєднаних до теплового обладнання Споживача-Покупця (п. 3.2.17 договору).

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом (пункт 5.1 договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до встановлених тарифів встановлених. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем Покупцем виключно грошовими коштами та в національній валюті відповідно до встановлених тарифів встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується Споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від Споживача-Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту Споживачем-Покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії (п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору).

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України. Договір припиняє свою дію у випадках закінчення строку, на який він був укладений, взаємної згоди сторін про його припинення, прийняття відповідного рішення Господарським судом, ліквідації однієї із сторін (п. 10.1 Договору).

Припинення дії договору не звільняє споживача-покупця від обов`язку повної сплати за спожиту теплову енергію (п. 10.2 Договору).

Відповідно до п. 10.3 Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку. При цьому, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №1001 купівлі-продажу теплової енергії від 13.12.2013 був чинним протягом відповідного періоду.

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради №490 від 22.09.2021 Про початок опалювального сезону 2021-2022 років та №158 від 23.03.2022Про закінчення опалювального сезону 2021/2022 років Позивачем своєчасно розпочато та вчасно закінчено опалювальний сезон 2020-2021 рр. та опалювальний сезон 2021-2022 рр. у м. Кривому Розі.

Об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення , площею 56,9 кв.м., розташоване у м. Кривий Ріг вул. Едуарда Фукса, буд. 29, що має єдину систему централізованого опалення та в якому знаходиться приміщення 24, що належить Відповідачеві.

Право користування на вказане вище нерухоме майно підтверджується договором №1 найму приміщення під офіс від 03.01.2012. Згідно з п. 10.3. договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією зі сторін. Споживачем не було вжито заходів щодо розірвання вказаного договору, тому позивач вважає договір таким , що продовжує діяти.

Усе вищевикладене свідчить, що між сторонами фактично склалися господарські відносини, що породили взаємні обов`язки.

В будинку № 29 по вул. Едуарда Фукса у м. Кривому Розі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом від 08.08.2019 про технічний огляд приладів обліку теплової енергії в буд. 29 по вул. Едуарда Фукса у м. Кривому Розі та свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11.07.2019.

Свої договірні зобов`язання щодо постачання відповідачеві теплової енергії позивач виконав у повному обсязі, про що свідчить акт надання послуг з абонентського обслуговування за жовтень 2021 №5630 від 29.11.2021.

Однак, Відповідачем порушено умови Договору щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію.

Також, Позивачем в жовтні 2021 року Відповідачеві були надані послуги з теплопостачання на суму 480,98 грн., в свою чергу Відповідачем надані послуги не сплачені, у зв`язку з чим заборгованість за отриману теплову енергію за жовтень 2021 року становить 480,98 грн.

Позивач стверджує, що станом на дату звернення до суду з відповідною позовною заявою, Відповідач за отриману теплову енергію не розрахувався, що і є причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією із підстав виникнення цивільних права та обов`язків є договір.

Згідно з частинами 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вже було зазначено вище, пунктом 6.3. договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію за жовтень 2021 року в розмірі 480,98 грн.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за жовтень 2021 року в розмірі 480,98 грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України не надано, а судом таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову за жовтень 2021 року в розмірі 480,98 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми пені та штрафу7%

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом, або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені пеня за загальний період прострочення з 03.01.2022 по 08.11.2024 в сумі 507,12 грн. та штраф за період з листопада 2021 по вересень 2024 у сумі 33,67 грн.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунки пені та штрафу судом встановлено, що дані розрахунки розраховані позивачем відповідно до вимог діючого законодавства та договору.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача: 33,67 грн - штрафу 7% та 507,12 грн. пені.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 41,12 грн. за період з 04.01.2022 до 05.09.2024 та інфляційних втрат у розмірі 200,24 грн. за період з 01.12.2021 по 03.09.2024.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач заперечень проти заявленого позову не висунув, доказів у спростування обставин, викладених в обґрунтування позовних вимог, суду не надав.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРІКС" (50063, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса (Тухачевського), буд. 29, прим. 24; ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ) основний борг у розмірі 480,98 грн., штраф 7% у розмірі 33,67 грн., пеню у розмірі 507,12 грн., 3% річних у розмірі 41,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 200,24 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано - 31.03.2025.

Суддя В.Г. Бєлік