УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 911/847/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025

у справі за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці"

про визнання незаконним та скасування рішення правління, зобов`язання вчинення дій та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство "Стугна-1" Управління Південного-Західної залізниці" про визнання незаконним та скасування рішення правління Кооперативу, оформленого протоколом від 29.02.2024, зобов`язання Кооперативу здійснити за рахунок останнього фактичне підключення до електроенергії садову земельну ділянку (кадастровий номер :06:004:0002) №35 на вулиці Прохолодна у місті Українка, а також стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн моральної шкоди та 100 000,00 грн матеріальної шкоди.

2. На стадії підготовчого засідання ОСОБА_1 подала до Господарського суду Київської області заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, в якій просить суд стягнути з відповідача 157 400,00 грн матеріальної шкоди. Ця заява прийнята Господарським судом Київської області до розгляду.

3. Господарський суд Київської області рішенням від 05.11.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025, у задоволенні позову відмовив.

4. 17.03.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (подана 14.03.2025 через систему Електронний Суд) на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

5. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

6. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

7. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

12. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

13. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

14. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності варто насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

15. У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що касаційна скарга подається з визначенням передбачених ст.287 ГПК підстав (1. якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

16. У тексті касаційної скарги (стор.11) ОСОБА_1 вказує: "враховуючи зазначені порушення та не відповідність висновків судів попередніх інстанцій дійсним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, не застосування висновків Верховного суду є підставою для скасування прийнятих рішень". Втім, скаржниця не вказує, які саме висновки Верховного Суду щодо застосування норм права не врахували суди попередніх інстанцій.

17. На стор.15 касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає: "Так, у постанові Верховного суду від 22.04.2024 року № 511/1915/20 зроблено правовий висновок, що суд повинен враховувати права та інтереси позивача, як члена садівничого товариства. Окрім обов`язків нести спільні витрати член садового товариства має право користуватися майном, яке було побудовано за спільні кошти членів садового товариства. Товариство не було позбавлено права відшкодування таких витрат та стягнення їх в судовому порядку", а на стор.21: "Отже, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Саме така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 01.10.2019 у справі №910/7554/18 та від 17.12.2019 №904/4887/18".

18. Однак, цитуючи висновки Верховного Суду, скаржниця не зазначає, яку саме норму права суди попередніх інстанцій застосували без урахування відповідного висновку щодо її застосування, в чому полягає таке неправильне застосування норм та не обґрунтовує подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, в яких Верховний Суд виклав свій висновок

19. У зв`язку із вищезазначеним, скаржнику необхідно чітко вказати підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 9-14 цієї ухвали.

20. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

21. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

22. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 05.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 у справі №911/847/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко