ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025м. ХарківСправа № 922/3846/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080);
до Старосалтівської селищної ради (вул. Перемоги, 14, смт Старий Салтів, Чугуївський район, Харківська область, 62560);
про стягнення коштів у розмірі 2 530 911, 57 грн
за участю представників:

позивача - Валентинова О.М.;

відповідача - Чумаченко А.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Старосалтівської селищної ради, смт Старий Салтів, про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» № 261 від 23.12.2021 у розмірі 2 530 911, 57 грн, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем умов даного договору в частині вчасної та у повному обсязі оплати за спожиту у січні - лютому 2022 електроенергію. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/3846/24 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20 листопада 2024 року об 11:00 год.

12.12.2024 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 31223), в якому вказує, що населені пункти Старосалтівської селищної ради перебували в окупації з 24.02.2022 по 05.05.2022 та по 12.09.2022, що встановлено Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженим Наказом № 309 від 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. В період з 01.03.2022 по 24.04.2023 працівники Старосалтівської селищної ради перебували у простої, що підтверджується наданими суду розпорядженням №35-ОС від 25.02.2022 та розпорядженням № 14-ОД від 27.02.2023. Тобто з 24.02.2022 селищна рада з об`єктивних обставин перестала функціонувати у належний спосіб, на території Старосалтівської селищної ради виникла необхідність забезпечення дії Конституції та законів України. Фактично відповідач функціонує в усіченому складі та в своїй діяльності зосереджений на вирішенні нагальних проблем завданих деокупацією та військовими діями. З моменту початку своєї роботи Старосалтівська селищна військова адміністрація Чугуївського району Харківської області використовує електронну адресу , про що зазначено на офіційній сторінці в мережі інтернет - https://stsaltiv.gov.ua/economic-profile. На вказану пошту адресу жодних звернень та рахунків від позивача не надходило. Відомості про те, що ці рахунки надходили відповідачу у сторін не має. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та не доведеними, натомість, в разі їх задоволення, просить суд зменшити заявлені до стягнення суми 15 % річних, пені та інфляційних на 99, 99 %.

13.12.2024 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 31359), в якій вважає заперечення відповідача безпідставними, з огляду на те, що п. 4.3 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, яка є додатком 1 до договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», передбачено, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним), із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до п. 16.2. цієї Комерційної пропозиції. У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше). Відповідно до п. 16.2 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони договору використовують наступні адреси електронної пошти: - постачальника - ; споживача - зазначена на вебсайті споживача та/або надана постачальнику споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу постачальника, телефонограмою), та/або надана постачальнику оператором системи розподілу (передачі). Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії рахунок № 68/19/О01/25567 від 11.02.2022 на оплату за спожиту електроенергію у січні 2022 та акт № 018097 купівлі-продажу електроенергії за січень 2022 від 31 січня 2022 року були направлені відповідачу 16.02.2022 на його електронну адресу: . Рахунок № 68/19/О02/30327 від 21.04.2022 на оплату за спожиту електроенергію у лютому 2022 та акт № 022842 купівлі-продажу електроенергії за лютий 2022 від 28 лютого 2022 року були направлені відповідачу 21.04.2022 на його електронну адресу: . Електронна адреса: надана позивачу оператором системи розподілу постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго». При цьому, як вказує позивач, саме на цю електронну адресу були направлені рахунки на оплату за спожиту електричну енергію за листопад - грудень 2021 та оплачені відповідачем. Також позивач заперечував проти задоволення поданого відповідачем клопотання щодо зменшення розміру пені, інфляційних втрат та 15 % річних.

Рух справи також висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Зокрема, ухвалою суду від 05.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05 березня 2025 року об 11:15 год.

У судовому засіданні 05.03.2025 оголошувалась перерва до 19.03.2025 о 13:15 год.

У судовому засіданні 19.03.2025 представниця позивача позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

У судовому засіданні 19.03.2025, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - постачальник, позивач, ДПЗД "Укрінтеренерго"), яке виконує функції постачальника "останньої надії" та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 06.11.2018 № 1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та Старосалтівською селищною радою (далі - споживач, відповідач) був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (надалі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, по оператору системи розподілу АТ "Харківобленерго".

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1023-р, ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" (далі - ПОН) на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2024 року.

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

За даними АТ "Харківобленерго", на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанова НКРЕКП від 14.03.2018 №312 ПРРЕЕ, Старосалтівську селищну раду віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 23.11.2021, що підтверджено листом АТ "Харківобленерго" від 19.11.2021 № 56к-01/04-7656.

Положеннями ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії в порядку, визначеному ПРРЕЕ, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання споживача ПОН. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу ПОН, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем ПОН нового електропостачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 ЦК України з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Зокрема, 27.12.2018 на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 3.4.1 ПРРЕЕ, ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційна пропозиція № 5 до договору.

Відповідно до ст. 64 ЗУ "Про ринок електричної енергії" яка кореспондується з умовами, що зазначені у Додатку 1 до Договору "Комерційна пропозиція № 3", договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

23.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір № 261 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з 23.11.2021 по 31.12.2021 р.

Оскільки з 01.01.2022 відповідач не уклав договір про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником, позивач продовжував постачати відповідачу електричну енергію.

22.02.2022 позивачем направлено відповідачу на його електронну адресу примірник договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з додатками.

Відповідно до положень п. 4.12 розділу IV ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Факт споживання електричної енергії споживачем підтверджується даними комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику «останньої надії» оператор системи розподілу/передачі, відповідно до положень п. 10 постанови НКРЕКП від 28.12.2019 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та згідно з Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118 (далі - Тимчасовий порядок), а саме шляхом надання постачальнику «останньої надії» звіту за фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.

Положеннями п. 2.1. глави 2 договору встановлено, що споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Крім цього, п. 5.8. гл. 5 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до положень п. 5.10 гл. 5 договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Умовами п. 4.1. розд. 4 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, що є невід`ємним додатком до договору, встановлено обов`язок сплати споживачем 100 % від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100 % оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов договору, порядок якого визначений п. 7.1 цієї комерційної пропозиції.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до положень п. 4.2. розд. 4 «Спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається, як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі.

П. 4.3 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 передбачає, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним), із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до п. 16.2. цієї комерційної пропозиції.

Положеннями п. 4.4 комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до договору, встановлено, що акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

За даними оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» на підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за листопад 2021 року відповідачу позивачем складено акт № 016011 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2021 від 30 листопада 2021 року та рахунок № 68/19/О11/23383 від 08.12.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 30 945 кВт*год. на суму 177 747, 46 грн (з ПДВ) та направлено відповідачу на його електронну адресу 09.12.2021;

На підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за грудень 2021 року відповідачу позивачем складено акт № 016705 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 29 грудня 2021 року та рахунок № 68/19/О12/24116 від 29.12.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 119 839 кВт*год. на суму 794 869, 08 грн (з ПДВ) та акт № 016965 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 31 грудня 2021 року та рахунок № 68/19/О12/24405 від 12.01.2022 на обсяг споживання електричної енергії - 71 кВт*год. на суму 470, 93 грн (з ПДВ), які направлено відповідачу на його електронну адресу 29.12.2021 та 19.01.2024 відповідно.

На підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2022 року відповідачу позивачем складено акт № 018097 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2022 від 31 січня 2022 року та рахунок № 68/19/О01/25567 від 11.02.2022 на обсяг споживання електричної енергії - 212 624 кВт*год. на суму 1 185 196, 79 грн (з ПДВ) та направлено відповідачу на його електронну адресу 16.02.2022.

На підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за лютий 2022 року відповідачу позивачем складено акт № 022842 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2022 від 28 лютого 2022 року та рахунок № 68/19/О02/30327 від 21.04.2022 на обсяг споживання електричної енергії - 48 752 кВт*год. на суму 261 439, 62 грн (з ПДВ) та направлено відповідачу на його електронну адресу 21.04.2022.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання, в частині постачання електричної енергії, що підтверджується вищезазначеними актами.

Проте, в порушення умов п. 2.1 гл. 2 договору відповідач оплатив спожиту ним електричну енергію частково, що підтверджується платіжними інструкціями від 29.12.2021 № 3012 на суму 177 747, 46 грн, від 30.12.2021 № 3013 на суму 794 869, 08 грн, від 27.01.2022 № 453629 на суму 471, 00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію становить - 1 446 636, 34 грн (з урахуванням ПДВ).

З метою досудового врегулювання спору 21.09.2022 на електронну адресу відповідача направлена вимога від 20.09.2022 № 44/11-003579 про сплату штрафних санкцій на суму 26 164,29 грн та боргу за спожиту електроенергію на суму 1 446 636,34 грн, яка залишилася без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач залишив без задоволення претензію-вимогу про сплату заборгованості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної оплати поставленої електроенергії, позивачем також нараховано відповідачу до стягнення 564 859, 67 грн - 15 процентів річних, 1 139, 79 грн - пені та 518 275, 77 грн - інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1 446 636, 34 грн основного боргу за поставлену електроенергію, як підтверджених доданими до матеріалів справи доказами та не спростованих відповідачем.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1 139, 79 грн - пені, 564 859, 67 грн - 15% річних; 518 275,77 грн - інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У свою чергу, ст. 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до положень п. 6.1. розділу 6 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) постачальника.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

П. 7.4. розділу 7 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Відповідно до Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до договору, а саме положеннями розділу 7 «додаткові зобов`язання споживача», встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), яке слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1 446 636, 34 грн, відтак відповідачем не спростовано наявність у нього вищезазначеної заборгованості, що з огляду на вищевказані приписи чинного законодавства є підставою для нарахування відповідачу пені, 15 % річних та інфляційних збитків.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаних сум пені, 15 % річних та індексу інфляції дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним та відповідає нормам чинного законодавства. А, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення суми нарахованих штрафних санкцій, інфляційних втрат та 15 % річних на 99, 99 %, суд керується наступним.

За приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, з вищевказаної норми випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій, яке пов`язане з наявністю виняткових обставин, вимагає надання судом оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України, на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

У даній справі, відповідачем доведено, що належні до сплати інфляційні втрати та 15 % річних є надмірно великі, що відповідач знаходиться в тяжкому майновому стані, Старосалтівська селищна рада перебувала в окупації з 24.02.2022 по 05.05.2022 та по 12.09.2022, що встановлено Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженим Наказом № 309 від 22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. В період з 01.03.2022 по 24.04.2023 працівники Старосалтівської селищної ради перебували у простої, що підтверджується наданими суду розпорядженням № 35-ОС від 25.02.2022 та розпорядженням № 14-ОД від 27.02.2023. Тобто з 24.02.2022 селищна рада з об`єктивних обставин перестала функціонувати у належний спосіб, на території Старосалтівської селищної ради виникла необхідність забезпечення дії Конституції та законів України. Фактично відповідач функціонує в усіченому складі та в своїй діяльності зосереджений на вирішенні нагальних проблем завданих деокупацією та військовими діями.

Також суд бере до уваги, що відповідач є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів.

Доказів того, що порушення зобов`язання завдало збитків іншим учасникам процесу матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи зазначене вище, з урахуванням важливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, господарський суд вбачає наявність низки виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру нарахованих пені, 15 % річних та інфляційних втрат на 50 %.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" підлягають частковому задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Слід зазначити, що у випадку зменшення розміру штрафних санкцій, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються з відповідача у повному обсязі.

Отже, судовий збір за подання даного позову до суду, відповідно до ст. 129 ГПК України, за правомірно заявлені позовні вимоги, покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись 2, 46, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Старосалтівської селищної ради (; вул. Перемоги, 14, смт Старий Салтів, Чугуївський район, Харківська область, 62560) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (; вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080) заборгованість у розмірі 1 988 773, 97 грн (з яких: 1 446 636, 34 грн - заборгованість за спожиту електроенергію у січні - лютому 2022 року; 569, 90 грн - пеня, 259 137, 89 грн - інфляційні втрати; 282 429, 84 грн - 15 % річних), а також судовий збір у розмірі 30 370, 94 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Державне підприємстве зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (, вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080);

Відповідач - Старосалтівська селищна рада (, вул. Перемоги, 14, смт Старий Салтів, Чугуївський район, Харківська область, 62560).

Повне рішення складено 31.03.2025

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/3846/24