ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Справа № 910/16401/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Єлєнін С.М.

від відповідача: Колток О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 (повне судове рішення складено 16.12.2024) (суддя Ягічева Н.І.)

у справі № 910/16401/23 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська незалежна геологічна група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 824 218,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

26.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська незалежна геологічна група" (далі - ТОВ "Українська незалежна геологічна група", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23, в якій просило суд ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", відповідач) на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Єлєніна Сергія Михайловича (далі - Єлєнін С.М.) в розмірі 82 000,00 грн.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/16401/23 заяву ТОВ "Українська незалежна геологічна група" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Українська незалежна геологічна група" 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивовано тим, що дослідивши питання відповідності розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у даній справі, враховуючи заперечення відповідача, а також те, що спір відноситься до малозначних, суд визнав за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу до 40 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із додатковим рішенням Господарського суду міста Києва 11.12.2024 у справі № 910/16401/23, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 13, 14, 15, 74, 79, 80, 86, 118, 123, 124, 129, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Українська незалежна геологічна група" у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, скаржник зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу мають бути підтверджені, відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування відповідних витрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/16401/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 18.03.2025; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 14.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.03.2025 о 09:50.

Позиції учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду - без змін, посилаючись на те, що всі докази (зокрема, платіжну вимогу про сплату адвокатської винагороди) заявник об`єктивно не міг подати разом із заявою, зазначені докази були сформовані вже після подання заяви і були подані до суду одразу ж після їх створення.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 25.03.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У жовтні 2023 року ТОВ "Українська незалежна геологічна група" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 824 218,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 31.01.2023 № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) у частині своєчасного та повного розрахунку за товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/16401/23 позов задоволено та стягнуто з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Українська незалежна геологічна група" пеню в розмірі 270 577,79 грн, 0,01 % річних у розмірі 741,31 грн, інфляційні втрати в розмірі 552 899,16 грн та судовий збір у розмірі 12 363,28 грн.

26.03.2024 ТОВ "Українська незалежна геологічна група" подано до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23.

03.04.2024 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" подало до Господарського суду міста Києва заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23.

У свою чергу, ТОВ "Українська незалежна геологічна група" 08.04.2024 подало до суду першої інстанції пояснення до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23 та заперечень відповідача на вищезазначену заяву.

14.05.2024 відповідачем подано до Господарського суду міста Києва додаткові пояснення у даній справі.

16.05.2024 позивач подав до місцевого господарського суду клопотання про долучення доказів до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23.

На вищезазначене клопотання 16.05.2024 відповідачем подані до Господарського суду міста Києва заперечення.

У зв`язку з витребуванням матеріалів справи № 910/16401/23 Північним апеляційним господарським судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2024 розгляд вищезазначеної заяви зупинено до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду міст Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 у справі № 910/16401/23 залишено без змін.

16.09.2024 ТОВ "Українська незалежна геологічна група" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про долучення доказів до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/16401/23.

ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", у свою чергу, 20.09.2024 подало до Господарського суду міста Києва заперечення на вищезазначену заяву позивача.

05.12.2024 відповідач подав до суду першої інстанції заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем (клієнт) та адвокатом Єлєніном С.М. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги від 29.01.2019 з додатковою угодою від 18.10.2023 до зазначеного договору, копії яких додано до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 18.10.2023 послуги правової допомоги (юридичні послуги), що надаються адвокатом з метою виконання усного завдання клієнта, відповідно до договору про надання правової допомоги від 29.01.2019 до цієї додаткової угоди, полягають в наступному: 1) опрацювання договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 31.01.2023 № з додатками, який укладено між ТОВ "Українська незалежна геологічна група" і ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", та інших документів, пов`язаних із виконанням вищезазначеного договору; 2) складання та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви від клієнта до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення на користь ТОВ "Українська незалежна геологічна група" суми боргу за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 31.01.2023 № з додатками; 3) представництво клієнта в суді першої інстанції (Господарський суд міста Києва) під час розгляду справи за позовом ТОВ "Українська незалежна геологічна група" до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення боргу за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 31.01.2023 № .

У п. 2 додаткової угоди від 18.10.2023 сторони домовились, що розмір винагороди адвоката за правничі (правові) послуги, вказані в п. 1 цієї додаткової угоди, є фіксованим і складає 82 000,00 грн, без ПДВ.

Відповідно до п. 3 зазначеної додаткової угоди клієнт зобов`язаний здійснити оплату правничих (правових) послуг у розмірі, встановленому пунктом 2 цієї додаткової угоди, протягом (тридцяти) календарних днів, наступних за днем складання та підписання сторонами акта здачі-приймання правничих (правових) послуг за цією додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 29.01.2019.

Також, до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем додано копію акта № 1 від 25.03.2024 здачі-приймання правничих (правових) послуг до додаткової угоди від 18.10.2023 до договору про надання правової допомоги від 29.01.2019, складеного між адвокатом Єлєніним С.М. та ТОВ "Українська незалежна геологічна група". В акті наведено перелік наданих адвокатом правничих (правових) послуг, із зазначенням дат надання відповідних послуг та кількості витрачених годин на їх надання.

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копії ордера серії АА № 1365649 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Українська незалежна геологічна група" на підставі договору від 29.01.2019 у Господарському суд міста Києва адвокатом Єлєніним С.М., виданого 20.10.2023, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3140, виданого Єлєніну С.М. 13.12.2007.

При цьому, судом обґрунтовано встановлено, що оскільки попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу заявлявся позивачем у позовній заяві, а заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення відповідних витрат позивачем сформовано в системі "Електронний суд" - 26.03.2024, то, з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, строк на подання доказів понесення судових витрат не пропущено.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач не надав доказів, які підтверджують дійсне фактичне понесення ним витрат, до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позаяк платіжну інструкцію № 485 від 10.09.2024 про оплату 82 000,00 грн за надання правничих (правових) послуг згідно з актом № 1 від 25.03.2024 до договору від 29.01.2019 було подано лише 16.09.2024, тобто зі спливом майже шести місяців після ухвалення судом рішення від 22.03.2024, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені доводи судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Таким чином, обставини фактичної оплати витрат на професійну правничу допомогу, та, відповідно, подання доказів такої оплати не впливають на розподіл відповідних витрат за результатами розгляду справи.

Апеляційний господарський суд у даному випадку зважає на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Як правильно враховано місцевим господарським судом, заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 40 000,00 грн у повній мірі є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

Виходячи з положень ст. 129 ГПК України, під час оскарження додаткового рішення, яким вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, що виключає необхідність здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст. 74, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/16401/23 залишити без змін.

3. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена - 02.04.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська