ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа№ 910/9483/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 01.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 (повний текст складено і підписано 11.02.2025)

у справі № 910/9483/24 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання прийняти товар стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- зобов`язання відповідача виконати в натурі договір поставки № УЦВ-02-08223-01 від 21.12.2023 та прийняти від позивача товар, а саме «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 48 030 штук на загальну суму 4 247 773,20 грн. згідно з видатковими накладними: № 39 від 15.03.2024 у кількості 20 000 штук на загальну суму 1 768 800,00 грн.; № 42 від 15.03.2024 у кількості 13 030 штук на загальну суму 1 152 373,20 грн.; № 43 віз 15.03.2024 у кількості 15 000 штук на загальну суму 1 326 600,00 грн.;

- стягнення з відповідача на користь позивача 4 247 773,20 грн. вартості товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № УЦВ-02-08223-01 від 21.12.2023 в частині прийняття та оплати товару.

Позивач зазначив про те, що:

- на виконання спірного договору ним у період з 15.03.2024 по 16.03.2024 на адресу відповідача на умовах СРТ, перевізником ТОВ «Нова Пошта», було відправлено товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см.» у кількості 48 030 штук, на загальну суму 4 247 773,20 грн. з ПДВ, що підтверджується наступними експрес-накладними №3262 від 15.03.2024 (Доставка «Відділення - Адреса»), №3202 від 16.03.2024 (Доставка «Відділення - Адреса») та №3202 від 16.03.2024 (Доставка «Відділення - Адреса»);

- вказані партії товару були відправлені за адресою, що зазначена у заявці (м. Київ, вул. Уманська, 8) уповноваженому представнику відповідача, а саме заступнику начальника виробничого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» Гобелі Петру Миколайовичу, за номером телефону НОМЕР_1 (повноваження представника підтверджено листом №ПКВЧ-1 Київ-02/520 від 05.03.2024);

- водночас вказаний представник відмовився прийняти вище зазначений товар у перевізника з невідомих підстав. При цьому перевізник листом №01585 повідомив, що «Відповідно до отриманої інформації, під час телефонного дзвінку до отримувача, останній відмовився від одержання відправлень по експрес-накладним №№ 39 так як немає відношення до організації отримувача та є приватною особою.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечив, пославшись на те, що у зв`язку з неналежним оформленням позивачем експрес-накладних № 3262, № 3202, № 5165 ТОВ «Нова пошта», а саме зазначенням найменування товару, який постачається - спецодяг та палети, який є відмінним від найменування товару, що мав бути поставлений за спірним договором - чохол на подушку (напірник) 60х60 см, відповідач правомірно відмовився від прийняття помилково надісланого товару, в зв`язку з чим підстави для зобов`язання відповідача прийняти товар, надісланий за вказаними експрес-накладними, та здійснити його оплату відсутні.

При цьому відповідач зауважив на тому, що:

- позивач, передавши вантаж до перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень (публічною офертою) ТОВ «Нова пошта» (Експедитор), оприлюдненому у вільному доступі шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua, за змістом якого саме замовник зобов`язаний відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну Експедитору, і саме відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній;

- у зв`язку з відсутністю підписаних актів про проведення вхідного контролю працівниками кінцевого вантажоодержувача (відповідно до п. 4.7. спірного договору) підстави для підписання позивачем видаткових накладних від 15.03.2024 №№ 39, 42, 43 (надішли на адресу відповідача разом з листом позивача від 04.04.2024 № 04-04/7/2024) та сплати коштів за товар, зазначений в рахунках позивача від 15.03.2024 №№ 39, 42, 43, відсутні.

У відповіді на відзив позивач проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на те, що:

- передавши товар перевізнику (ТОВ «Нова пошта») і сплативши за послуги перевезення, позивач виконав зобов`язання за спірним договором щодо поставки товару на умовах СРТ згідно з Інкотермс-2020;

- листом № 01585 від 25.03.2024 ТОВ «Нова пошта» повідомила позивача про те, що товар за спірним експрес-накладними отримувач відмовився отримувати товар, з посиланням саме на те, що немає відношення до організації отримувача та є приватною особою, а відтак позивачем спірний товар не прийнято без достатніх підстав.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач проти доводів позивача заперечив, пославшись на раніше наведені обставини, а також зауваживши на тому, що з експрес-накладних та повідомлень, що надійшли Гобелі Петру Миколайовичу у мобільний додаток ТОВ «Нова Пошта», встановити зв`язок між спірним договором поставки № ЦЗВ-02-08223-01 від 21.12.2023 та його предметом - виробами домашнього текстилю (чохли на подушку (напірники) неможливо.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що через неналежне оформленням позивачем експрес-накладних № 3262, № 3202, № 5165 та зазначення в них товару (спецодяг та палети), поставка якого не була обумовлена спірним договором поставки № УЦВ-02-08223-01 21.12.2023 (Чохол на подушку (напірник), уповноважена особа покупця правомірно відмовилася від отримання товару, а тому правові підстави для зобов`язання відповідача прийняти та оплатити спірний товар за встановлених судом обставин відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що поверхневий розгляд справи, судом першої інстанції, спричинив не дотримання, останнім, вимог статей 73 , 86 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що і в суді першої інстанції, зауваживши на тому, що:

- єдиною підставою для відмови у задоволені позовних вимог є неналежне оформленням позивачем експрес-накладних (технічна описка в найменуванні товару), проте судом першої інстанції не було враховано, що згідно з п. 2.5 спірного договору при виявленні невідповідності асортименту товару, даний факт фіксується двостороннім актом за обов`язкової участі постачальника, на умовах та в спосіб передбачених п. п 5.1 та 5.2. договору (приймання товару у відповідності до Інструкції П-6 та інструкції П-7);

- вказане свідчить про те, що, виходячи з положень Інструкції П-7 покупець може відмовитися від товару тільки після його вручення та вчинення наступних послідовних дій: прийняти товар до розвантаження; розпочати приймання товару якістю і комплектністю; при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, призупинити подальшу прийомку продукції і скласти акт, в якому вказати кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів; викликати представника постачальника для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта; за участі представників сторін скласти двосторонній акт про фактичну кількість та якість товару, а якщо постачальник не з`явився, скласти двосторонній акт за участі представника громадськості, інспекції по якості або бюро товарних експертиз;

- водночас, з матеріалів справи вбачається, що такого порядку позивачем дотримано не було, а відтак відповідач без достатніх підстав (не передбачених ст. 666, ст. 670, ст. 672, ст. 678, ст. 686 ЦК України), відмовився прийняти товар.

Відповідно до з витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/9483/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/9483/24 призначено до розгляду на 01.04.2025 об 11 год. 20 хв., матеріли справи витребувано з Господарського суду міста Києва.

13.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали цієї справи.

21.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції.

25.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зауважив на раніше виведеній правовій позиції, зазначивши, що для виявлення факту не відповідності асортименту товару, має передувати допуск такого товару на склад покупця для розвантаження, а факт невідповідності фіксується складеним двома сторонами відповідним актом, проте, з матеріалів справи вбачається, що двосторонній акт про фактичну кількість, якість та асортимент товару, не складався, та не міг бути складений у порядку передбаченому спірним договором, оскільки товар не було допущено на територію складу для розвантаження, що, в свою чергу, свідчить про те, що безпідставний не допуск товару на склад покупця не підпадає під правове регулювання передбачене ст. 666, ст. 670, ст. 672, ст. 678, ст. 686 ЦК України, а відтак відповідач без достатніх підстав, відмовився прийняти товар.

25.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 вказану заяву задоволено.

Станом на 01.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

21.12.2023 за результатами проведених електронних торгів № UA-2023-10-02-002255-a позивач (постачальник) та відповідач (покупець) уклали договір поставки № УЦВ-02-08223-01 (далі Договір), в п. 1.1. якого погодили, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації, що є невід`ємною (-ими) частиною (-ами) цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування товару: вироби домашнього текстилю (чохли на подушку (напірники).

Відповідно до п. 4.1. Договору постачальник здійснює поставку товару автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки покупця) відповідно до «ІНКОТЕРМС» у ред. 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та Правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.

За умовами п. 4.2. Договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки покупця). Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Загальна ціна Договору становить 5 309 053,20 грн. Ціна договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням нього договору, не сплачується покупцем окремо та вважається врахованою у ціну цього договору (п. 6.3. Договору).

Згідно з п. 7.2. Договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться покупцем на 10 (десятий) робочий день з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог законодавства України, відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару, обумовлену згідно з п. 4.2 цього договору при наявності документів, зазначених у п. 5.4 цього договору та за умови отримання позитивного висновку щодо якості товару за результатами проведення філією, що є кінцевим вантажоодержувачем товару вхідного контролю.

Також сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору, в якій погоджено найменування та кількість товару, що підлягає поставці в рамках договору, а саме - Чохол на подушку (напірник) 60х60 см, у кількості 60 030 шт., виробник ФОП Ольмезов С.І., на загальну суму 5 309 053,20 грн.

01.02.2024 філією «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» на електрону адресу позивача надіслано рознарядку згідно з якою товар мав бути поставлений одержувачу Виробничий підрозділ Вагонна дільниця ст. Київ Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» до ПКВЧ-1 Київ (м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Уманська, 8).

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає про те, що у період з 15.03.2024 по 16.03.2024 ним на адресу відповідача було відправлено товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 48 030 штук на загальну суму 4 247 773,20 грн., а саме:

- 15.03.2024 року засобами кур`єрської доставки ТОВ «Нова пошта» відправлено товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 20 000 штук, на загальну суму 1 768 800,00 грн., що підтверджується експрес-накладною № 3262 від 15.03.2024 (видаткова накладна № 39 від 15.03.2024);

- 16.03.2024 засобами кур`єрської доставки ТОВ «Нова пошта» відправлено відповідачу товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 13 030 штук, на загальну суму 1 152 373,20 грн., що підтверджується експрес-накладною № 3202 від 16.03.2024 (видаткова накладна №42 від 15.03.2024);

- 16.03.2024 засобами кур`єрської доставки ТОВ «Нова пошта» відправлено відповідачу товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 15 000 штук, на загальну суму 1 326 600,00 грн., що підтверджується експрес-накладною № 3202 від 16.03.2024 року (видаткова накладна № 43 від 15.03.2024).

З матеріалів справи слідує, що товар за вказаними експрес-накладними направлено за адресою зазначеною у заявці (м. Київ, вул. Уманська, 8) уповноваженому представнику регіональної філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Заступнику начальника виробничого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» Гобелі Петру Миколайовичу, який є уповноваженим для прийняття товару за Договором, що підтверджується листом №ПКВЧ-1 Київ-02/520 від 05.03.2024.

Позивач зазначає, що товар за експрес-накладними№ 3262, № 3202, № 5165 ТОВ «Нова пошта» одержувач відмовився отримувати.

22.03.2024 позивач звернулося з листом до ТОВ «Нова пошта» з проханням надати відповідь про причини не вручення товару.

У відповідь на цей лист 25.03.2024 листом № 01585 ТОВ «Нова пошта» повідомила позивача про те, що товар за експрес-накладними № 3262, № 3202, № 5165 отримувач відмовився отримувати, оскільки немає відношення до організації отримувача та є приватною особою.

04.04.2024 позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу лист № 04-04/7/2024 від 04.04.2024 в якому просив прийняти спірний товар та оплатити його. Направлення вказаного листа підтверджується описом вкладення та накладеною № 470 від 04.04.2024.

Вказаний лист залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись до суду з цим позивач зазначає про те, що відповідач без достатніх підстав не прийняв товар, з огляду на що позивач просив:

- зобов`язати відповідача виконати в натурі Договір 3 та прийняти від позивача товар, а саме «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 48 030 штук на загальну суму 4 247 773,20 грн. згідно з видатковими накладними: № 39 від 15.03.2024 у кількості 20 000 штук на загальну суму 1 768 800,00 грн.; № 42 від 15.03.2024 у кількості 13 030 штук на загальну суму 1 152 373,20 грн.; № 43 віз 15.03.2024 у кількості 15 000 штук на загальну суму 1 326 600,00 грн.;

- стягнення з відповідача на користь позивача 4 247 773,20 грн. вартості товару.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки, до яких за своєю правовою природою відноситься спірний Договір, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч. 2 ст. 664 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання (в даному випадку актом цивільного законодавства - примітка суду), то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 4 ст. 690 ЦК України).

У Договорі сторонами погоджено, що товар постачається автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...). У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та Правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.

Термін Інкотермс CPT означає абревіатуру Carriage Paid To або «Перевезення оплачено до». Дотримуючись цього правила, відправник бере на себе витрати на перевезення та оформлення експорту до узгодженого пункту доставки. Ризики переходять до одержувача, коли товар передано перевізнику.

При цьому п. 4.6 Договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту прийому-передачі товару та/або видаткової накладної.

Як встановлено вище, звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначає, що:

- в період з 15.03.2024 по 16.03.2024 ним за адресою зазначеною у заявці (м. Київ, вул. Уманська, 8) засобами кур`єрської доставки ТОВ «Нова пошта» відповідачу було відправлено товар «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 48 030 штук на загальну суму 4 247 773,20 грн., що підтверджується експрес-накладними № 3262 від 15.03.2024 (видаткова накладна № 39 від 15.03.2024), № 3202 від 16.03.2024 (видаткова накладна №42 віз 15.03.2024) та № 3202 від 16.03.2024 (видаткова накладна № 43 від 15.03.2024);

- одержувачем товару за вказаними експрес-накладними визначено Гобела Петра Миколайовича, який є уповноваженим для прийняття товару за Договором, що підтверджується листом №ПКВЧ-1 Київ-02/520 від 05.03.2024, проте вказана особа від прийняття товару відмовилась.

В свою чергу відповідач зазначає про те, що Гобела Петро Миколайович правомірно відмовився від прийняття вказаного товару через неналежне оформленням позивачем спірних експрес-накладних, а саме зазначення в них товару (спецодяг та палети), який не має відношення до Договору (Чохол на подушку (напірник), тому підстави для зобов`язання відповідача прийняти спірний товар та здійснити його оплату відсутні.

Отже, для вирішення спору сторін по суті, слід встановити чи правомірно відповідач відмовився від прийняття товару, який позивачем був направлений через перевізника - ТОВ «Нова пошта».

На офіційному сайті ТОВ «Нова пошта» (http://novaposhta.ua) оприлюднено Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень (публічною офертою), у розділі 1 якого визначені наступні терміни: експедитор - ТОВ «Нова пошта» (п. 1.3.); замовник - відправник або одержувач відправлення (п. 1.4.).

Відповідно до п. 3.1. Публічного договору експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення й надавання комплексу інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення відправлення, а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором.

Прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг експедитора (п. 3.3. Публічного договору).

У відповідності до підпункту 4.3.2. п. 4.3. Публічного договору замовник зобов`язаний відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Отже, саме позивач несе відповідальність за зазначення у експрес-накладних № 3262 від 15.03.2024, № 3202 від 16.03.2024 та № 3202 від 16.03.2024, зокрема і опису вмісту відправлення.

Колегія суддів зазначає, що при аналізі змісту експрес-накладних № 3262 від 15.03.2024, № 3202 від 16.03.2024 та № 3202 від 16.03.2024 встановлено, що позивачем при їх заповненні зазначено про те, що поставляється спецодяг та палети, тобто товар поставка якого не була обумовлена Договором за умовами якого мали бути поставлені чохли на подушку (напірники).

Слід окремо зауважити і на тому, що вказані накладні не містять посилання на те, що такий товар постачається саме за Договором.

При цьому матеріли справи не містять доказів того, що позивач, до відмови відповідача прийняти спірний товар, у будь-який спосіб повідомляв відповідача про те, що на виконання умов Договору відповідачем позивачу було направлено товар через перевізника ТОВ «Нова пошта».

Колегія суддів зазначає про те, що умовами Договору не передбачено направлення позивачем відповідачу такого повідомлення, проте, враховуючи, що товар постачався через перевізника ТОВ «Нова пошта», а відповідні експрес-накладні не містили посилання на те, що товар постачається за Договором, уповноважена особа відповідача при отриманні повідомлення ТОВ «Нова пошта» про доставку товару не мала можливості встановити те, що товар постачається саме за Договором.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що через неналежне оформленням позивачем спірних експрес-накладних уповноважена особа відповідача правомірно відмовилася від отримання товару.

При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що відповідачем не було дотримано визначеного Договором та Інструкцією П-7 порядку приймання товарів за якістю, та, з вказаного приводу зазначає про те, що для дотримання такого порядку відповідач мав мати підстави для прийняття такого товару, тобто мав бути обізнаним про те, що спірний товар постачається саме на умовах Договору, проте, як встановлено вище, у спірному випадку такі підстави у нього були відсутні оскільки останній не був повідомлений про те, що спірні поставки здійснюються саме на умовах Договору, а відтак у відповідача були відсутні і підстави для застосування до прийняття вказаного товару визначеного Договором та Інструкцією П-7 порядку приймання товарів за якістю

За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача виконати в натурі Договір та прийняти від позивача товар, а саме «Чохол на подушку (напірник) 60х60 см» у кількості 48 030 штук на загальну суму 4 247 773,20 грн. згідно з видатковими накладними: № 39 від 15.03.2024 у кількості 20 000 штук на загальну суму 1 768 800,00 грн.; № 42 від 15.03.2024 у кількості 13 030 штук на загальну суму 1 152 373,20 грн.; № 43 віз 15.03.2024 у кількості 15 000 штук на загальну суму 1 326 600,00 грн.. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог залишається без змін.

Так як позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4 247 773,20 грн. вартості товару не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача виконати в натурі Договір та прийняти від позивача товар, то, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог залишається без змін.

Викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи спростовуються обставинами, які встановлені вище.

Інших підстав для скасування рішення у апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене суд першої інстанції цілком вірно задовольнив позовні вимоги про зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 37 756,20 грн. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-Текст» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 910/9483/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 01.04.2025

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко