ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.04.2025 Справа № 914/186/25
Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Палюх М. В., розглянувши матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут», м. Київ;
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/186/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут», м. Київ;
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю. С. Завадського», с. Вістовичі, Самбірський р-н., Львівська обл.;
про стягнення інфляційних витрат, 3 % річних та пені в сумі 447669,35 грн.
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.03.2025р. у справі №914/186/25 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» 141 048,81грн. інфляційних витрат, 64 337,73 грн. 3% річних, 119869,04 грн. пені та 3903,07 грн. судового збору.

Позивачем у позовній заяві визначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 18 000,00 грн. та зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» за вх. № 1194/25 від 21.03.2025р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/186/25, у якій заявник просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00грн.

Ухвалою суду від 24.03.2025р. прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» за вх. № 1194/25 від 21.03.2025р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/186/25 до розгляду в судовому засіданні на 01.04.2025р.

Через систему «Електронний суд» відповідач 26.03.2025р. подав клопотання за вх. № 7894/25 від 27.03.2025р. про зменшення витрат на правову допомогу.

В судове засідання 01.04.2025р. сторони явки повноважних представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, шляхом скерування ухвали суду від 24.03.2025р. до Електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Згідно із ч. 4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У заяві за вх. № 1194/25 від 21.03.2025р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/186/25 позивач зазначив, що загальна кількість наданих послуг згідно акту приймання-передачі послуг від 19.03.2025р. за Додатковою угодою № 12 до Договору складає 6 години/суд. засідань на загальну суму 12 000,00 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р., копію додаткової угоди № 6 від 30.12.2023р. до договору, копію додаткової угоди № 10 від 25.01.2024р. до договору, копію додаткової угоди № 12 від 10.01.2025р. до договору та копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2025р. за додатковою угодою № 12 від 10.01.2025р.

Позивач зазначає, що відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2025р. за додатковою угодою № 12 від 10.01.2025р. до договору про надання юридичних послуг від 01.11.2021р. № 38А200-4918-21 Адвокатське об`єднання «Гарант Груп» надало, а ТОВ «Твій Газзбут» прийняло послуги згідно Додаткової угоди № 12 до Договору, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені; підготовка розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву; представництво інтересів в суді під час розгляду справи на судових засіданнях 18.03.2025р.

З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00грн.

У клопотанні за вх. № 7894/25 від 27.03.2025р. про зменшення витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що додаткова угода №12 до договору та акт приймання-передачі наданих послуг підписані з обох сторін однієї і тією ж уповноваженою особою - Ткаченком Романом Юрійовичем, який є керуючим партнером Адвокатського об`єднання «Гарант Груп», та володіє часткою даного адвокатського об`єднання в розмірі 33,33%, що підтверджується відомостями зі сайту Youcontrol.

Відповідач вказує, що підписант, укладаючи додаткову угоду №12 та підписуючи з обох сторін акт приймання-передачі наданих послуг, фактично діяв у власних інтересах, оскільки, за результатами підписання цих документів в ТОВ «Твій Газзбут» перед Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» виникли фінансові зобов`язання по оплаті 12 000,00 грн., які після сплати будуть враховані Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» при розподілі прибутку такої юридичної особи та виплаті дивідендів між її засновниками, до числа яких належить Ткаченко Роман Юрійович.

Відповідач стверджує, що у ч. 3 ст. 238 ЦК міститься заборона на вчинення представником правочинів з самим собою (у своїх інтересах), оскільки у такому разі представник діє в умовах очевидного конфлікту інтересів, який презюмується, тобто не потребує доведення та що випадок, передбачений ч.3 ст.238 ЦК, є імперативно забороненою дією, а не виходом представника за межі наданих йому повноважень і покликається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 01.12.2021р. у справі №908/3467/19.

Враховуючи наведене, відповідач ставить під сумнів реальність господарської операції, на підтвердження якої долучено акт приймання-передачі наданих послуг та вважає, що в суду відсутні підстави для віднесення на відповідача витрат, понесених позивачем, розмір яких підтверджується недостовірними доказами, складеними всупереч положенням законодавства.

Додатково, відповідач зазначив, що заявлена сума витрат в розмірі 12 000,00 грн. є неспівмірною з складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи, оскільки справа не є складною, розгляд справи відбувався у порядку спрощеного провадження і зміст робіт по підготовці позовної заяви зводився лише до математичних розрахунків похідних вимог у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, який є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній справі, з урахуванням доказів наданих представником позивача послуг, не може перевищувати 5 000,00 грн., зважаючи на те, що вартість 1 години послуги не відповідає ринковій вартості, є завищеною та визначеною зацікавленою особою; обсяг послуг є завищеним; судом задоволено позовні вимоги на 72,65%, тому витрати повинні бути пропорційно зменшені на 27,35%; скрутне фінансове становище відповідача, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Відповідно до ч.ч. 5-8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

На виконання даної процесуальної норми позивачем у позовній заяві визначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 18000,00 грн.

21.03.2025р. позивачем подано заяву за вх. № 1194/25 від 21.03.2025р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/186/25 у розмірі 12 000,00грн.

На підтвердження вартості послуг адвоката у сумі 12 000,00грн. позивачем до заяви долучено копію договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р., копію додаткової угоди № 6 від 30.12.2023р. до договору, копію додаткової угоди № 10 від 25.01.2024р. до договору, копію додаткової угоди № 12 від 10.01.2025р. до договору та копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2025р. за додатковою угодою № 12 від 10.01.2025р.

Як вбачається із матеріалів справи у рішенні не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу.

Договором про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р., укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» (виконавець), передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати юридичні послуги, здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги на умовах, що визначені договором (надалі разом - юридичні послуги та/або правова допомога), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання замовнику усіх видів правової допомоги, не заборонених чинним законодавством та правилами адвокатської етики, що може включати, але не обмежуватись, зокрема надання послуг щодо захисту інтересів замовника та супроводження від імені замовника справ у судах усіх інстанцій: місцевих, апеляційних судах, Верховному Суді, Вищих спеціалізованих судах, створених відповідно до чинного законодавства України, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, в будь-яких третейських судах, у справах про банкрутство та на зборах (комітетах) кредиторів; надання послуг щодо представництва та захисту інтересів Замовника в органах державної влади та управління, адміністративних органах, в Антимонопольному Комітеті України та його структурних підрозділах, органах державної виконавчої служби та у відносинах з приватними виконавцями, Державній податковій службі України, правоохоронних органах України (зокрема, але не виключно, органах прокуратури, органах Міністерства внутрішніх справ), а також перед усіма підприємствами, установами, фізичними особами, організаціями усіх форм власності в тому числі і іноземними контрагентами; інші види правової допомоги (надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Замовника; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо).

За приписами п. 2.4 договору факт надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору підтверджується актом приймання-передачі наданих юридичних послуг, який підписується сторонами.

За умовами п. 3.1 договору надання правової допомоги за цим договором здійснюється виконавцем за винагороду. Вартість наданих послуг (винагорода), які надаються протягом календарного місяця, визначається в гривнях та складає 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. без ПДВ, крім того ПДВ 2 000 (дві тисячі грн. 00 коп., разом з ПДВ 12 000 (дванадцять тисяч) гривень за календарний місяць. Оплата наданих послуг здійснюється на підставі рахунку. Замовник зобов`язаний оплатити рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дня одержання.

Відповідно до п. 3.3 договору на підтвердження одержання послуг, виконавець направляє замовнику акт приймання- передачі наданих послуг за договором (далі - акт) у двох примірниках. Один підписаний примірник акту повертається виконавцю протягом 5 днів від дня його отримання.

Відповідно до п. 9.2 договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2022 року (включно).

Додатковою угодою № 6 від 30.12.2023р. сторони домовились п. 9.2. договору викласти в наступній редакції: «Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1. цього договору та закінчується 31.12.2025 року (включно)».

Додатковою угодою № 12 від 10.01.2025р. сторони погодили, що виконавець зобов`язується надати замовнику професійну правничу допомогу в ході судового розгляду справи за позовною заявою ТОВ «Твій Газзбут» до ПрАТ «Вістовицька кераміка» про стягнення коштів, в тому числі, забезпечити представництво прав та охоронюваних законом інтересів замовника при розгляді даної справи судом першої інстанції (п. 1).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 12 захист прав та законних інтересів замовника здійснюється адвокатами виконавця.

За приписами п. 3 додаткової угоди № 12 загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди визначається в акті приймання-передачі наданих послуг безпосередньо за результатами виконаних робіт (наданих послуг) з розрахунку 2 000,00 грн. за 1 годину (2 000,00 грн. за 1 судове засідання), в тому числі ПДВ, яка сплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 (трьох) робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до акту від 19.03.2025р. приймання-передачі наданих послуг за Додатковою угодою № 12 від 10.01.2025р. до Договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р. Адвокатське об`єднання «Гарант Груп» надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» прийняло наступні послуги згідно Додаткової угоди № 12 до Договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р.: підготовка позовної заяви про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені тривалістю 2 год. вартістю 4000,00грн.; підготовка розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені тривалістю 1 год. вартістю 2000,00грн.; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву тривалістю 2 год. вартістю 4000,00грн. та представництво інтересів в суді під час розгляду справи на судових засіданнях 18.03.2025р. тривалістю 1 год. вартістю 2000,00грн., всього на суму 12 000,00грн.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Шевчик Олег Іванович брав участь в судовому засіданні 18.03.2025р. Представником позивача адвокатом Шевчик Олегом Івановичем підписано та подано позовну заяву і відповідь на відзив на позовну заяву за вх. № 4491/25 від 19.02.2025р.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі № 34-16/17-3683-2011 суд дійшов висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2023р. у справі № 910/18931/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини, подані докази, з огляду на предмет спору - стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, беручи до уваги ту обставину, що дана справа є нескладною, а судова практика в аналогічних спорах є сталою, сума заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., на переконання суду є непропорційно високою у порівнянні з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Проаналізувавши вище викладене, матеріали справи в сукупності з поданими представником позивача доказами понесення судових витрат, заперечення відповідача щодо заявленого розміру судових витрат, враховуючи предмет спору й характер спірних правовідносин, обставин, які підлягають з`ясуванню, докази, які підлягають оцінці, обсяг поданих позивачем процесуальних документів, оцінюючи складність виконаних адвокатом робіт, кількість проаналізованих адвокатом документів, обсяг указаних представником позивача робіт і час, витрачений на вчинення процесуальних дій і підготовку документів, оцінюючи співмірність здійснених стороною витрат на представництво адвокатом її інтересів у суді, складність підготовлених адвокатом процесуальних документів, які підлягають оцінці не лише з огляду на їх кількість і обсяг (кількість сторінок), а й з урахуванням наведеного в них обґрунтування, суд вважає співмірною суму правових витрат в розмірі 10 000,00 грн., що є співмірним з наданими адвокатом послугами у суді першої інстанції та відповідають критеріям "необхідності і обґрунтованості" та підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.126, ст.129, 241, ст.244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної і художньої кераміки ім. Ю.С. Завадського» (81440, Львівська область, Самбірський район, село Вістовичі, вулиця Берегова, будинок 26, ідентифікаційний код 05423366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (01010, місто Київ, вулиця Острозьких Князів, будинок 32/2, ідентифікаційний код 43965848) 7 265,53грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Іванчук С.В.