ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2025 р. Справа № 911/2225/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 2 306 322, 20 грн

за участю представників:

від позивача: Дудченко В.В. (довіреність № 1-4030 від 26.08.2024)

від відповідача: Білоус-Литвиненко Л.О. (довіреність № 1/15 від 01.01.2025), Майко М.В. (довіреність № 1/15 від 01.01.2025)

від третьої особи: Будник К.А. (довіреність № 14-74 від 17.05.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.08.2024 через підсистему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз» / позивач) надіслало позовну заяву до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (далі - КПП «Теплоенергопостач» ІМР / відповідач) про стягнення 15 559 585, 10 грн, з яких: 13 253 262, 90 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року, 547 968, 87 грн 3 % річних та 1 758 353, 33 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у жовтні 2016 року - березні 2017 року здійснив відбір природного газу із газотранспортної системи обсягом 4 610, 571 тис. куб. м. без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування, що зумовило виникнення спірної заборгованості, а також нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.08.2024 залишив позовну заяву АТ «Укртрансгаз» без руху, постановив виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

03.09.2024, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, через підсистему «Електронний суд» АТ «Укртрансгаз» подало заяву про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту якої надало пояснення щодо виявлених судом недоліків разом з доказами на їх підтвердження.

Господарський суд Київської області ухвалою від 09.09.2024 у справі № 911/2225/24, зокрема:

- прийняв позовну заяву АТ «Укртрансгаз» до розгляду та відкрив провадження в справі; призначив підготовче засідання на 04.10.2024;

- встановив строк АТ «Укртрансгаз» до 04.10.2024 для подання до суду додаткових доказів у справі (за наявності), а також до закінчення підготовчого провадження - відповіді на відзив, заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та / або клопотань на адресу іншої сторони;

- встановив строк КПП «Теплоенергопостач» ІМР - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позов, а також до закінчення підготовчого провадження - заперечень, заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та / або клопотань на адресу іншої сторони.

24.09.2024, в межах встановленого судом строку, через підсистему «Електронний суд» КПП «Теплоенергопостач» ІМР надіслало відзив на позовну заяву, згідно змісту якого заперечило щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову та, як наслідок, просило суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У підготовчому засіданні 04.10.2024 суд долучив відзив на позовну заяву разом з доданими до нього документами до матеріалів справи.

01.10.2024, у встановлений судом строк, через підсистему «Електронний суд» АТ «Укртрансгаз» надіслало відповідь на відзив, згідно змісту якої заперечило проти доводів КПП «Теплоенергопостач» ІМР, викладених у відзиві на позовну заяву, з огляду на їх безпідставність, необґрунтованість та невідповідність останніх дійсним обставинам справи. У підготовчому засіданні 04.10.2024 суд долучив відповідь на відзив разом з доданими до неї документами до матеріалів справи.

Також 01.10.2024 через підсистему «Електронний суд» КПП «Теплоенергопостач» ІМР надіслало клопотання про відкладення підготовчого засідання у цій справі, обґрунтовуючи його обставинами зайнятості представників останнього 04.10.2024 в інших судових засіданнях, а також необхідності надання відповідачу додаткового часу для підготовки заперечень на відповідь на відзив з огляду на отримання КПП «Теплоенергопостач» ІМР відповіді на відзив лише 01.10.2024.

04.10.2024 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслані АТ «Укртрансгаз» через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, відповідно до змісту яких позивач просив суд прийняти ці пояснення та врахувати їх при розгляді справи № 911/2225/24. У підготовчому засіданні 04.10.2024 суд долучив такі пояснення до матеріалів справи.

Господарський суд Київської області ухвалою від 04.10.2024 у справі № 911/2225/24 задовольнив клопотання КПП «Теплоенергопостач» ІМР про відкладення розгляду справи та відклав підготовче засідання на 25.10.2024.

08.10.2024 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслані КПП «Теплоенергопостач» ІМР через підсистему «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив, відповідно до змісту яких відповідач виклав свої пояснення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив міркувань. У підготовчому засіданні 25.10.2024 суд долучив такі заперечення разом з доданими до них документами до матеріалів справи.

25.10.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області АТ «Укртрансгаз» подало клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в обґрунтування якого зазначило про те, що з огляду на посилання відповідача, як заперечень щодо заявлених позовних вимог, на обставини наявності укладених договорів з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України» / третя особа), а також на облік в документах бухгалтерського обліку відповідача заявленої до стягнення вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за НАК «Нафтогаз України», - існують об`єктивні підстави вважати, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки такого товариства щодо позивача.

Господарський суд Київської області ухвалою від 25.10.2024 у справі № 911/2225/24, зокрема, задовольнив клопотання АТ «Укртрансгаз» про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучив до участі у цій справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України», зобов`язав АТ «Укртрансгаз» надіслати на офіційну адресу НАК «Нафтогаз України» копії позовної заяви з доданими до неї документами та надати відповідні докази надіслання суду до 29.11.2024, встановив строк НАК «Нафтогаз України» до 29.11.2024 для подання до суду заперечень, заяв та клопотань, які відповідно до ст. 182 Господарського процесуального кодексу України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності), продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 29.11.2024.

01.11.2024 через підсистему «Електронний суд» АТ «Укртрансгаз» надіслало заяву про направлення на адресу НАК «Нафтогаз України» позовної заяви, до якої долучило, зокрема, квитанцію № 1978180 від 01.11.2024 про надсилання третій особі копій позовної заяви АТ «Укртрансгаз» б/н від 20.08.2024 та доданих до неї документів. У підготовчому засіданні 29.11.2024 суд долучив таку заяву позивача разом з доданими до неї документами до матеріалів справи.

12.11.2024 через підсистему «Електронний суд» НАК «Нафтогаз України» надіслала пояснення, згідно змісту яких просила суд врахувати останні при вирішенні спору у цій справі. У підготовчому засіданні 29.11.2024 суд долучив такі пояснення до матеріалів справи.

29.11.2024 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслане КПП «Теплоенергопостач» ІМР через підсистему «Електронний суд» клопотання б/н від 28.11.2024 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, згідно змісту якого відповідач просив суд, зокрема:

- залучити у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»;

- розгляд означеного клопотання здійснювати без участі відповідача та його представників;

- витребувати в Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу за період з січня по березень 2017 року;

- відкласти проведення підготовчого засідання у справі № 911/2225/24 на іншу дату та час.

Господарський суд Київської області ухвалою від 29.11.2024 у справі № 911/2225/24, зокрема, відмовив у задоволенні клопотання КПП «Теплоенергопостач» ІМР б/н від 28.11.2024 в частині залучення до участі у справі третьої особи та відкладення підготовчого засідання, залишив без задоволення клопотання КПП «Теплоенергопостач» ІМР б/н від 28.11.2024 в частині витребування додаткових доказів, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.12.2024.

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.12.2024, занесеною до протоколу судового засідання від 20.12.2024 у справі № 911/2225/24, оголосив у судовому засіданні перерву до 10.01.2025.

Господарський суд Київської області ухвалою від 10.01.2025 у справі № 911/2225/24 продовжив строк розгляду справи по суті на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оголосив у судовому засіданні перерву до 31.01.2025.

30.01.2025 через підсистему «Електронний суд» КПП «Теплоенергопостач» ІМР надіслало клопотання б/н від 30.01.2025, згідно змісту якого просило суд продовжити строк розгляду справи № 911/2225/24 по суті на три тижні, обґрунтовуючи таку необхідність обставинами доопрацювання сторонами умов щодо можливості укладення мирової угоди у цій справі.

Господарський суд Київської області ухвалою від 31.01.2025 у справі № 911/2225/24 продовжив строк розгляду справи по суті на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оголосив у судовому засіданні перерву до 28.02.2025.

27.02.2025 через підсистему «Електронний суд» КПП «Теплоенергопостач» ІМР надіслало заяву про закриття провадження у справі, відповідно до змісту якої просило суд закрити провадження у справі № 911/2225/24 за позовом АТ «Укртрансгаз» до КПП «Теплоенергопостач» ІМР, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України» про стягнення 15 559 585, 10 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору. У судовому засіданні 28.02.2025 суд долучив таку заяву до матеріалів справи.

Також у судовому засіданні 28.02.2025 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на необхідність надання додаткового часу для примирення сторін у цій справі.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання від 28.02.2025 у справі № 911/2225/24, оголосив у судовому засіданні перерву до 28.03.2025.

27.03.2025 через підсистему «Електронний суд» КПП «Теплоенергопостач» ІМР надіслало додаткові пояснення у справі, згідно змісту яких просило суд долучити такі пояснення до матеріалів справи та врахувати їх при прийнятті рішення у цій справі, закрити провадження у справі № 911/2225/24 за позовом АТ «Укртрансгаз» до КПП «Теплоенергопостач» ІМР, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України» в частині стягнення 13 253 262, 90 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року та відмовити у задоволенні позовної заяви АТ «Укртрансгаз» в частині стягнення 3 % річних у розмірі 547 968, 87 грн та інфляційних втрат в сумі 1 758 353, 33 грн. У судовому засіданні 28.03.2025 суд долучив додаткові пояснення відповідача до матеріалів справи.

Крім того у судовому засіданні 28.03.2025, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, суд оголосив про перехід до судових дебатів, по закінченні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 911/2225/24 за позовом АТ «Укртрансгаз» до КПП «Теплоенергопостач» ІМР, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України» в частині вимоги про стягнення 13 253 262, 90 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року, а також

УСТАНОВИВ:

Як зауважив позивач, АТ «Укртрансгаз» до 31.12.2019 виконувало функції оператора газотранспортної системи (далі - оператор ГТС) - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), що передбачено п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», тоді як КПП «Теплоенергопостач» ІМР, в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», є захищеним споживачем природного газу, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Так, за доводами АТ «Укртрансгаз», на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 «Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», між відповідачем як споживачем та НАК «Нафтогаз України» як постачальником укладено договори постачання природного газу: № 1667/1617-ТЕ-17 від 30.09.2016 та № 1872/1617-БО-17 від 31.10.2016, відповідно до п. 1.1, абз. 2 п. 3.1, абз. 2 п. 3.2 яких сторони погодили, що:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цих договорів;

- право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ;

- обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Копії означених договорів наявні в матеріалах цієї справи.

Позивач вказує, що АТ «Укртрансгаз» встановило відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), будь-яким суб`єктом ринку природного газу, зокрема будь-яким постачальником, в обсягах 14, 773 тис. куб. м. у жовтні 2016 року, 24, 493 тис. куб. м. у листопаді 2016 року, 43, 542 тис. куб. м. у грудні 2016 року, 1 957, 505 тис. куб. м. у січні 2017 року, 1 641, 270 тис. куб. м. у лютому 2017 року та 928, 988 тис. куб. м. у березні 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача.

Відтак, за твердженнями позивача, відповідач хоч і мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України», однак остання не здійснила постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, унаслідок чого КПП «Теплоенергопостач» ІМР у жовтні 2016 року - березні 2017 року здійснило відбір природного газу із газотранспортної системи обсягом 4 610, 571 тис. куб. м. без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

На думку АТ «Укртрансгаз», наведене підтверджується, зокрема, долученими до позовної заяви копіями актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підписаних АТ «Укртрансгаз» та КПП «Теплоенергопостач» ІМР, реєстрів обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз», а також звіту про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київоблгаз».

Також на підтвердження обставин здійснення відповідачем відбору природного газу без поданих номінацій позивачем надано копії місячних номінацій замовника послуг транспортування № 04/10-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 03.10.2016, № 09/10-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 10.10.2016, № 16/10-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 20.10.2016, № 4/11-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 02.11.2016, № 09/11-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 10.11.2016, № 12/11-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 21.11.2016, № 02/12-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 01.12.2016, № 07/12-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 12.12.2016, № 11/12-ТКЕ-ТЕ/РО-16 від 21.12.2016, № 03/01-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 05.01.2017, № 06/01-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 12.01.2017, № 10/01-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 19.01.2017, № 03/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 01.02.2017, № 07/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 09.02.2017, № 10/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 20.02.2017, № 01/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 27.02.2017, № 05/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 07.03.2017 та № 08/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 20.03.2017.

Крім того позивачем зауважено, що обставини відбору відповідачем природного газу у січні - березні 2017 року встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19.

Отже, враховуючи, що відповідач здійснював відбір природного газу з газотранспортної системи в обсязі 4 610, 571 тис. куб. м. у жовтні 2016 року - березні 2017 року без поданих постачальником газу номінацій, позивач просив суд стягнути з КПП «Теплоенергопостач» ІМР вартість вказаних обсягів природного газу у передбаченому ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» порядку.

За розрахунком АТ «Укртрансгаз» вартість відібраного без номінацій природного газу у спірний період в обсязі 4 610, 571 тис. куб. м. загалом складає 28 065 732, 87 грн, яку відповідач зобов`язаний оплатити позивачу рівними частинами протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, тобто розмір щомісячної оплати вартості відібраного без номінацій природного газу складає 389 801, 85 грн.

За доводами позивача, викладеними у позовній заяві, станом на 01.08.2024 строк оплати вартості відібраного без номінацій природного газу за період з 01.10.2021 по 01.08.2024 є таким, що настав, відтак станом на дату подання позовної заяви КПП «Теплоенергопостач» ІМР було зобов`язане сплатити АТ «Укртрансгаз» 13 253 262, 90 грн, тоді як відповідач, в порушення вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», не здійснив таку оплату, чим порушив відповідне зобов`язання та допустив прострочення визначеного таким законом строку для оплати.

Враховуючи прострочення виконання зобов`язання відповідачем, позивач вважає, що КПП «Теплоенергопостач» ІМР зобов`язане також сплатити 547 968, 87 грн 3 % річних та 1 758 353, 33 грн інфляційних втрат.

Зі змісту поданого відзиву на позовну заяву випливає, що відповідач проти наявної заборгованості з компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у розмірі 13 253 262, 90 грн заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Надалі ж, з метою погашення заборгованості КПП «Теплоенергопостач» ІМР з компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, між АТ «Укртрансгаз» та КПП «Теплоенергопостач» ІМР було укладено договір про організацію взаєморозрахунків, копію якого відповідач долучив до матеріалів справи.

Означені обставини стали підставою для звернення КПП «Теплоенергопостач» ІМР до суду із заявою про закриття провадження у справі, оскільки, на його думку, у зв`язку із урегулюванням сплати компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року згідно договору про організацію взаєморозрахунків, предмет спору стосовно основної заборгованості у справі № 911/2225/24 фактично відсутній.

Водночас стосовно стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 547 968, 87 грн та інфляційних втрат в сумі 1 758 353, 33 грн КПП «Теплоенергопостач» ІМР й станом на дату ухвалення цього рішення заперечує, стверджуючи про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» у цій частині з огляду на таке:

- враховуючи той факт, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № про організацію взаєморозрахунків та графік оплати (компенсації) вартості спожитого природного газу, в яких чітко визначені грошові зобов`язання відповідача, зокрема щодо сплати заборгованості у розмірі 13 253 262, 90 грн, що була предметом спору у справі № 911/2225/24, - відповідальність за порушення таких зобов`язань, в тому числі згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, може бути застосована лише у випадку порушення відповідачем умов договору про організацію взаєморозрахунків;

- на виконання договору № про організацію взаєморозрахунків та графіку оплати (компенсації) вартості спожитого природного газу відповідачем було здійснено черговий платіж за березень 2025 року згідно графіку оплати (компенсації) вартості спожитого природного газу в розмірі 905 346, 22 грн, відтак жодного порушення грошового зобов`язання з боку відповідача наразі не існує;

- оскільки до закінчення кінцевого терміну розрахунку, передбаченого ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювавння заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а саме до вересня 2027 року, позивач отримає всі належні йому кошти в повному обсязі у розмірі 28 065 732, 86 грн, - означене виключає понесення ним жодних збитків.

Додатково КПП «Теплоенергопостач» ІМР у своїх поясненнях зазначило, що належне виконання зобов`язань перед контрагентами виявилося неможливим внаслідок дії воєнного стану в Україні, оскільки у зв`язку із веденням активних бойових дій в Бучанському районі Київської області було пошкоджено майно, що перебувало на балансовому обліку КПП «Теплоенергопостач» ІМР, тобто було завдано відповідачу збитки, які лягли значним фінансовим тягарем на господарську діяльність підприємства. Крім того відповідач зауважив про обставини зменшення надходження коштів та несвоєчасного погашення виниклої заборгованості за надані ним послуги з теплопостачання, що також, на його думку, є об`єктивною причиною неналежного виконання КПП «Теплоенергопостач» ІМР грошових зобов`язань.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що номінацією є попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу, зокрема, за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період.

Згідно із п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Отже, подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для споживання природного газу.

Зазначене мотивовано тим, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система є технологічним комплексом, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу. А функції з транспортування, розподілу та постачання природного газу розділені між різними суб`єктами ринку. Зазначене зумовлює необхідність координації та співпраці таких суб`єктів.

З огляду на матеріали означеної справи, у спірні періоди та до 31.12.2019 (моменту створення та початку функціонування окремого суб`єкта на ринку природного газу України оператора ГТС) позивач виконував функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Положеннями ч. 1 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі спеціальні обов`язки визначені Кабінетом Міністрів України в таких постановах:

- № 758 від 01.10.2015 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (далі - Постанова № 758);

- № 187 від 22.03.2017 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Постанова № 187);

- № 867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Постанова № 867).

Із системного аналізу вказаних постанов випливає, що НАК «Нафтогаз України» зобов`язана постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів.

До таких виробників належав і відповідач.

Незважаючи на це, постачання природного газу повинно було відбуватися з урахуванням вимог, які визначалися чинними нормативно-правовими актами: Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС.

З метою запровадження комплексу організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, в Україні 30.11.2016 набрав чинності Закон України № 1730-VIII від 03.11.2016 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі - Закон № 1730), а згодом Закон України № 1639-IX від 14.07.2021 «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон № 1639) та Закон України № 2479-IX від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон № 2479).

Оскільки на практиці виникали ситуації, коли НАК «Нафтогаз України» не подавала номінацій оператору ГТС, а виробники теплової енергії продовжували споживати природний газ, АТ «Укртрансгаз» довелося балансувати газотранспортну систему за рахунок власного природного газу. Враховуючи ці обставини, законодавець визначив умови та суб`єкта ринку природного газу, якому споживач повинен сплатити вартість спожитого природного газу за відсутності підтверджених номінацій. Адже не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.

Отже, Законом № 1639 та Законом № 2479 було внесено зміни до Закону № 1730, розширивши сферу його дії, зокрема через викладення ст. 2 в новій редакції: дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу / передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та / або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 (тут і надалі у редакції, чинній на момент розгляду цієї справи) заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором ГТС та особою, що виконувала функції оператора ГТС до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та / або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Із системного аналізу викладених приписів Закону № 1730 випливає, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень ст. 8 цього закону є:

1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути - підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019;

2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів;

3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019;

4) строк оплати настав з 01.10.2021.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22 та від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19.

З огляду на матеріали справи судом встановлено, що між НАК «Нафтогаз України» та КПП «Теплоенергопостач» ІМР укладено договори постачання природного газу № 1667/1617-ТЕ-17 від 30.09.2016 та № 1872/1617-БО-17 від 31.10.2016, за умовами яких НАК «Нафтогаз України» є постачальником природного газу та взяла на себе обов`язок поставити споживачеві (КПП «Теплоенергопостач» ІМР) протягом 2016-2017 років природний газ, тоді як споживач зобов`язався оплатити його вартість.

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлена у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.

Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами, а правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, але також і сприяє додержанню процесуальної економії в новому процесі.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору.

Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 904/3927/22.

Також преюдиціальні факти необхідно відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідним для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту.

Питання факту це питання про те, чи була наявна / відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування).

Подібна правова позиція щодо застосування ст. 75 ГПК України викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 914/554/19.

Так, Господарський суд Київської області рішенням від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 у справі № 911/2756/19, відмовив в задоволені позовних вимог АТ «Укртрансгаз» до КПП «Теплоенергопостач» ІМР, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України» та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 30 256 957, 36 грн вартості останнього.

Зі змісту мотивувальних частин вказаних судових рішень у згаданій господарській справі випливає, що:

- розподіл КПП «Теплоенергопостач» ІМР природного газу у січні - березні 2017 року підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 01-17-/BOY/2016/12.0501 від 31.01.2017 в обсязі протранспортованого газу в 1 957, 505 тис. куб. м. на суму 388 760, 50 грн, № 02-17-/BOY/2016/12.0501 від 28.02.2017 в обсязі протранспортованого газу в 1 641, 270 тис. куб. м. на суму 325 956, 23 грн та № 03-17-/BOY/2016/12.0501 від 31.03.2017 в обсязі протранспортованого газу в 928, 988 тис. куб. м. на суму 184 497, 01 грн;

- КПП «Теплоенергопостач» ІМР у січні - березні 2017 року природний газ спожито на підставі укладених з НАК «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу № 1667/1617-ТЕ-17 від 30.09.2016 та № 1872/1617-БО-17 від 31.10.2016, в межах встановлених такими договорами планових обсягів;

- листами № 26-1653/1.2-17 від 16.02.2017, № 26-2699/1.2-17 від 16.03.2017 та № 26-3447/1.2-17 від 13.04.2017 НАК «Нафтогаз України» повернула КПП «Теплоенергопостач» ІМР без підписання акти приймання-передачі природного газу за січень - березень 2017 року, складені відповідачем на виконання договорів від 30.09.2016, від 30.10.2016, з підстав відсутності підтвердження третій особі відповідачу планових обсягів (номінацій) природного газу на спірні місяці поставки газу.

Поряд з тим у справі № 911/2756/19 суди дійшли таких висновків:

- НАК «Нафтогаз України» на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення «Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, та Розпорядження № 742-р від 05.10.2016, була зобов`язана видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком НАК «Нафтогаз України», а не правом;

- саме внаслідок дій НАК «Нафтогаз України» щодо ненадання КПП «Теплоенергопостач» ІМР номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (АТ «Укртрансгаз») виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за січень - березень 2017 року, тому посилання АТ «Укртрансгаз» у позові на відбір КПП «Теплоенергопостач» ІМР природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.

Однак зазначене не спростовує позовних вимог, адже такі рішення були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730, в редакції Закону № 1639 та Закону № 2479, та становлять правову оцінку встановлених обставин.

Отже, враховуючи принцип правової визначеності, не можуть бути переоцінені в межах спору у зазначеній справі встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 16.09.2020 у справі № 911/2756/19, що набрали законної сили у передбаченому законом порядку, преюдиційні згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України для зазначеної справи обставини споживання відповідачем у січні 2017 року - 1 957, 505 тис. куб. м., лютому 2017 року - 1 641, 270 тис. куб. м. та березні 2017 року - 928, 988 тис. куб. м. природного газу без номінацій та підписаних актів приймання-передачі природного газу.

Водночас надання позивачем послуг з транспортування у жовтні - грудні 2016 року 82, 808 тис. куб. м. природного газу магістральними трубопроводами підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, тоді як КПП «Теплоенергопостач» ІМР проти означених обставин не заперечувало. Крім того відповідач у своїх заявах по суті не заперечував також обставин споживання ним у жовтні 2016 року - березні 2017 року природного газу у визначених позивачем обсягах без поданих постачальником газу номінацій загальною вартістю 28 065 732, 86 грн, а також обставин відсутності за такий період підписаних з постачальником газу актів приймання-передачі природного газу, у зв`язку з чим у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати такі обставини недостовірними. Відтак для вирішення цього спору суду достатньо встановити обставини настання / ненастання обов`язку зі сплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу відповідачем та, відповідно, наявність / відсутність підстав для нарахування на таку вартість 3 % річних та інфляційних втрат.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19 зазначив, що відібрання підприємствами обсягів природного газу з ГТС без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора ГРС та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора ГТС. Тобто в такому випадку відбувається надання оператором ГТС послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу ГТС). Разом з цим витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 8 Закону № 1730.

Крім того в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 922/2737/23 зазначено, що з урахуванням висновків, зроблених у справах № 914/1940/22 та № 905/2044/19, Верховний Суд погоджується з доводами скаржника, що Законом № 1730 не передбачено виключень в частині відібраних без номінацій обсягів природного газу, а усі обсяги природного газу, які були використані без номінацій, підпадають під дію положень ч. 2 ст. 8 Закону № 1730.

Враховуючи все зазначене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність обставин відбору відповідачем 4 610, 571 тис. куб. м. природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо такого обсягу у жовтні 2016 року - березні 2017 року.

Суд також враховує, що відбір природного газу КПП «Теплоенергопостач» ІМР відбувся упродовж періоду, визначеного ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, а саме у жовтні, листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому, березні 2017 року.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, щодо компенсації особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року (тобто АТ «Укртрансгаз»), протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами вартості відібраних у спірному періоді без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Таким чином КПП «Теплоенергопостач» ІМР було зобов`язане рівними частинами компенсувати АТ «Укртрансгаз» вартість відібраного без отримання номінацій у жовтні 2016 року - березні 2017 року природного газу протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021.

Приписами ч. 3 ст. 8 Закону № 1730 встановлено, що обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій / звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого / придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу / постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

При цьому Закон № 1730 не ставить вказаний обов`язок у залежність від того, з чиєї вини номінації не були видані, а акти не були підписані.

Вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначеному періоді у загальному обсязі 4 610, 571 тис. куб. м. за цінами реалізації природного газу для відповідної категорії споживачів виробників теплової енергії складає 28 065 732, 86 грн, отже, починаючи з 01.10.2021 КПП «Теплоенергопостач» ІМР мало сплачувати позивачу по 389 801, 85 грн щомісячно.

Станом на 01.08.2024 строк оплати (за період з 01.10.2021 по 01.08.2024) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, відтак КПП «Теплоенергопостач» ІМР зобов`язане було сплатити АТ «Укртрансгаз» 13 253 262, 90 грн відповідної компенсації.

Поряд з тим приписи ч. 1, 3 ст. 13, ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 76-79, ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України презюмують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З долученої до матеріалів означеної справи копії договору про організацію взаєморозрахунків випливає, що після того як АТ «Укртрансгаз» звернулося до суду з позовом у цій справі відповідач та позивач урегулювали питання сплати компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року, у зв`язку з чим Господарський суд Київської області ухвалою від 28.03.2025 закрив провадження у справі № 911/2225/24 за позовом АТ «Укртрансгаз» до КПП «Теплоенергопостач» ІМР, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАК «Нафтогаз України» в частині вимоги про стягнення 13 253 262, 90 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року.

Поряд з тим у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з КПП «Теплоенергопостач» ІМР:

1) 547 968, 87 грн 3 % річних, нарахованих:

- за період з 01.11.2021 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2021 року;

- за період з 01.12.2021 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2021 року;

- за період з 01.01.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2021 року;

- за період з 01.02.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2022 року;

- за період з 01.03.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2022 року;

- за період з 01.04.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2022 року;

- за період з 01.05.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2022 року;

- за період з 01.06.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2022 року;

- за період з 01.07.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за червень 2022 року;

- за період з 01.08.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за липень 2022 року;

- за період з 01.09.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за серпень 2022 року;

- за період з 01.10.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за вересень 2022 року;

- за період з 01.11.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2022 року;

- за період з 01.12.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2022 року;

- за період з 01.01.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2022 року;

- за період з 01.02.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2023 року;

- за період з 01.03.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2023 року;

- за період з 01.04.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2023 року;

- за період з 01.05.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2023 року;

- за період з 01.06.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2023 року;

- за період з 01.07.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за червень 2023 року;

- за період з 01.08.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за липень 2023 року;

- за період з 01.09.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за серпень 2023 року;

- за період з 01.10.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за вересень 2023 року;

- за період з 01.11.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2023 року;

- за період з 01.12.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2023 року;

- за період з 01.01.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2023 року;

- за період з 01.02.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2024 року;

- за період з 01.03.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2024 року;

- за період з 01.04.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2024 року;

- за період з 01.05.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2024 року;

- за період з 01.06.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2024 року;

- за період з 01.07.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за червень 2024 року;

2) 1 758 353, 33 грн інфляційних втрат, нарахованих:

- за період з 01.11.2021 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2021 року;

- за період з 01.12.2021 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2021 року;

- за період з 01.01.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2021 року;

- за період з 01.02.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2022 року;

- за період з 01.03.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2022 року;

- за період з 01.04.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2022 року;

- за період з 01.05.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2022 року;

- за період з 01.06.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2022 року;

- за період з 01.07.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за червень 2022 року;

- за період з 01.08.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за липень 2022 року;

- за період з 01.09.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за серпень 2022 року;

- за період з 01.10.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за вересень 2022 року;

- за період з 01.11.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2022 року;

- за період з 01.12.2022 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2022 року;

- за період з 01.01.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2022 року;

- за період з 01.02.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2023 року;

- за період з 01.03.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2023 року;

- за період з 01.04.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2023 року;

- за період з 01.05.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2023 року;

- за період з 01.06.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2023 року;

- за період з 01.07.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за червень 2023 року;

- за період з 01.08.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за липень 2023 року;

- за період з 01.09.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за серпень 2023 року;

- за період з 01.10.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за вересень 2023 року;

- за період з 01.11.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за жовтень 2023 року;

- за період з 01.12.2023 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за листопад 2023 року;

- за період з 01.01.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за грудень 2023 року;

- за період з 01.02.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за січень 2024 року;

- за період з 01.03.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за лютий 2024 року;

- за період з 01.04.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за березень 2024 року;

- за період з 01.05.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за квітень 2024 року;

- за період з 01.06.2024 по 01.08.2024 на 389 801, 85 грн заборгованості з компенсації за травень 2024 року.

Згідно зі ст. 612, 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.

Водночас при перевірці розміру заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат судом встановлено, що за вказані періоди обрахунку (за липень - серпень 2023 року) мала місце дефляція, оскільки розмір інфляційних втрат за такі періоди часу має від`ємне значення, а тому суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, враховуючи зменшення відповідних втрат на суму дефляції.

Оскільки розмір заявлених АТ «Укртрансгаз» до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат, обрахованих судом за вказаними позивачем періодами, є арифметично правильним, суд дійшов висновку, що заявлені останнім вимоги про стягнення з відповідача 547 968, 87 грн 3 % річних та 1 758 353, 33 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, як наслідок, такі вимоги АТ «Укртрансгаз» належить задовольнити.

Крім того судом враховано, що оскільки в розрізі приписів ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 у відповідача виникли зобов`язання щодо щомісячної компенсації АТ «Укртрансгаз», починаючи з 01.10.2021, вартості відібраного без отримання номінацій у жовтні 2016 року - березні 2017 року природного газу, тоді як станом на дату подання позову у цій справі КПП «Теплоенергопостач» ІМР жодної такої компенсації не здійснило, тобто, зі свого боку, прострочило виконання щомісячних відповідних грошових зобов`язань, - згідно приписів ст. 625 ЦК України, які передбачають застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, у суду наявні обґрунтовані підстави для стягнення з відповідача нарахованих на суми боргу інфляційних втрат та 3 % річних, що свідчить про помилковість тверджень КПП «Теплоенергопостач» ІМР про протилежне.

Стосовно доводів КПП «Теплоенергопостач» ІМР про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат з огляду на перебування КПП «Теплоенергопостач» ІМР в надзвичайно складних фінансово-економічних умовах, спричинених військовими діями, суд вважає за необхідне зазначити таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України № 64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжено згідно зі змінами, внесеними указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024 та № 26/2025 від 14.01.2025, та який триває і досі.

28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. 14, 141 Закону України № 671/97-ВР від 02.12.1997 «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З огляду зазначеного, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та / або фізичних осіб за договором, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких /-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких /-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Поряд з тим Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 дійшов висновку про те, що:

- сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні; воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія / фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку; водночас сторона, яка посилається на форс-мажор має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Із викладеного випливає, що форс-мажор (зокрема воєнний стан) не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, а тому в будь-якому випадку сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи, а кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

З огляду наведеного, твердження відповідача про те, що збройна агресія російської федерації та введення воєнного стану є підставою для звільнення його від передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності, за відсутності належних і допустимих доказів неможливості виконання грошового зобов`язання, є помилковими, отже, у суду відсутні підстави для звільнення КПП «Теплоенергопостач» ІМР від відповідальності за порушення виконання ним зобов`язань.

Суд вважає за доцільне зазначити, що сторони є суб`єктами господарювання, а тому у разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.

До того ж визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання, зокрема, через відсутність необхідних коштів.

Подібна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2023 у справі № 910/18566/21 та від 27.03.2024 у справі № 910/7717/23.

Таким чином вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання КПП «Теплоенергопостач» ІМР також на обставини зменшення надходження коштів та несвоєчасного погашення виниклої заборгованості за надані ним послуги з теплопостачання як на виправдання порушення відповідачем грошового зобов`язання, адже відсутність у боржника можливості щодо сплати на користь кредитора грошових коштів не звільняє від відповідного обов`язку боржника.

Отже, викладене вище підтверджує висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Укртрансгаз» в частині стягнення з КПП «Теплоенергопостач» ІМР 547 968, 87 грн 3 % річних та 1 758 353, 33 грн інфляційних втрат.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», § 23).

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні цього спору, суд не вважає за необхідне надавати правову оцінку кожному із наведених позивачем доводів в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у цій справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо судових витрат суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що після закриття провадження у справі № 911/2225/24 в частині вимоги про стягнення 13 253 262, 90 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за жовтень 2016 року - березень 2017 року, ціна позову у справі становить 2 306 322, 20 грн, за яку передбачена сплата судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі - 27 675, 87 грн (з урахуванням подання позову в електронній формі через підсистему «Електронний суд», внаслідок чого має застосовуватись коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), а також те, що позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» судом задоволені повністю, - витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 675, 87 грн також покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути з Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (вул. Ярославська, буд. 11, м. Ірпінь, Бучанський р-н, Київська обл., 08200, ідентифікаційний код 32973584) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801):

- 547 968 (п`ятсот сорок сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 87 коп. 3 % річних;

- 1 758 353 (один мільйон сімсот п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят три) грн 33 коп. інфляційних втрат;

- 27 675 (двадцять сім тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 87 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 07.04.2025.

Суддя П.В.Горбасенко