ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025м. ДніпроСправа № 904/331/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Клименко Олексія Івановича, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА", с. Веселе, Синельниковський район, Дніпропетровська область

про стягнення за договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом в розмірі 278 700, 69 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Клименко Олексій Іванович (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 278 700, 69 грн., з яких: 255 166,71 грн. сума основного боргу, 15,41 грн. пеня, 18 894, 74 грн. інфляційні збитки, 4 623,83 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.08.2023 №ТП-221-П.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року відкрито провадження у справі №904/331/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України, ухвалою суду від 20.03.2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав її подачі без додержання вимог п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України.

27.03.2025 року Позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27.03.2025 року суд продовжив розгляд справи.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету від 31.01.2025 року та від 27.03.2025 (а.с. 35, 63).

В порушенням вимог ухвали суду від 31.01.2025 року, відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення ухвалено без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2023 року Позивачем (Перевізником) та Відповідачем (Замовником) укладено Договір на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом № ТП-221-П (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Перевізник зобов`язується протягом усього строку дії цього Договору за завданнями Замовника в обумовлені Сторонами строки приймати довірений йому Замовником вантаж, доставляти цей вантаж власним автомобільним транспортом до пункту призначення та видавати його визначеній Замовником особі, яка має право на одержання такого вантажу, а Замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані Перевізником послуги.

Відповідно до 2.1. Договору, Перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі письмової або усної заявки Замовника, у якій зазначається вся необхідна для виконання умов цього Договору інформація, а саме: найменування Замовника; найменування та реквізити вантажовідправника; найменування та реквізити вантажоодержувача; інформація про вантаж (найменування, характеристика, кількість, об`єм, пакування, тощо); адреса, дата та час (години) місць завантаження і розвантаження вантажу; вартість послуги.

Пунктом 4.1. Договору сторони визначили, що надання послуг по цьому Договору фіксується двостороннім Актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, підписується уповноваженими представниками Перевізника й Замовника та засвідчується печатками Сторін та повинен містити наступну інформацію: найменування Перевізника та Замовника; Вантажовідправника та Вантажоодержувача; інформація про перевезений вантаж; дата і маршрут перевезення; інформація про транспортний засіб; вартість перевезення.

За змістом умов п. 4.5. Договору, факт надання послуг з перевезення підтверджується: документами, що підтверджують передання вантажу від Вантажовідправника Перевізнику, передання вантажу Перевізником Вантажоодержувачу згідно чинного законодавства України, товарно-транспортною накладною, Актом виконаних робіт (послуг).

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що Замовник оплачує вартість послуг з перевезення на підставі виставленого Перевізником рахунку-фактури протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання Замовником від Перевізника належним чином оформлених документів згідно з п. 4.5. цього Договору.

Згідно з п. 4.7. Договору, підставою для виставлення рахунку-фактури є дані підписаного сторонами Акта виконаних робіт (послуг), відмітки Замовника у супровідних документах, а також акти, складені для підтвердження фактів, які можуть бути підставою для покладання на Перевізника матеріальної відповідальності.

Звертаючись з позовом до суд, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору в 2024 році Відповідачу було надано послуги перевезення, які Відповідач оплатив частково, внаслідок чого, в останнього виникла заборгованість в розмірі 255 166,71 грн., стягнення якої є предметом даного спору.

За змістом наданих у справу доказів, на виконання умов Договору №ТП-221-П від 10.08.2023, протягом березня-квітня 2024 року Позивачем були надані послуги перевезення на загальну суму 772 993,31 грн., які прийняті Відповідачем без зауважень, що зокрема, підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0303 від 03.03.2024 року на суму 279 535,60 грн., №0603 від 06.03.2024 року на суму 344 465,00 грн., № 2003 від 20.03.2024 року на суму 38 291,00 грн., № 0804-24 від 08.04.2024 року на суму 110 701,71 грн.

Згідно банківської виписки по рахунку Позивача за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року (а.с. 58), протягом квітня-червня 2024 року Відповідач здійснив частково оплату послуг з перевезення по Договору № ТП-221-П на загальну суму 517 826,60 грн., в зв`язку з чим, заборгованість Відповідача склала суму 255 166,71 грн. (772 993,31 517 826,60=255 166,71).

На час розгляду справи, доказів погашення заборгованості в зазначеному розмірі суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 5.5. Договору сторони погодили, що у разі порушення Замовником строків оплати наданих Перевізником послуг, крім випадків, передбачених пунктами 4.8., 4.9. та Розділом 6 цього Договору, Замовник зобов`язаний на вимогу Перевізника сплатити пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Позивачем складено розрахунок пені за загальний період прострочення з 21.06.2024 року по 27.01.2025 року, розмір якої склав 15,41 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми матеріального закону Позивачем здійснено нарахування трьох процентів річних за загальний період прострочення з 21.06.2024 року по 27.01.2025 року в сумі 4 623,83 грн., а також, розраховано інфляційні втрати в розмірі 18 894, 74 грн. за вказаний період.

За результатами перевірки складених Позивачем розрахунків пені та відсотків річних, судом встановлено, що нарахування проведено арифметично правильно.

Щодо інфляційних втрат, за підрахунками суду розмір відповідних нарахувань за визначений в позові період складає 22 183,48 грн., разом із тим, враховуючи принцип диспозитивності господарського судочинства, позов в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню в розмірі 278 700,69 грн., з яких: 255 166,71 грн. сума основного боргу, 15,41 грн. пеня, 18 894,74 грн. інфляційні збитки, 4 623,83 грн. 3% річних.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕРЕМОГА (52930 Дніпропетровська область, село Веселе, Синельниківський район, вул. Центральна, 74, ) на користь Фізичної особи-підприємця Клименко Олексія Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 255 166,71 грн. основного боргу, 15,41 грн. пені, 18 894, 74 грн. інфляційних збитків, 4 623,83 грн. 3% річних, 3 344,41 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський