СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Харків Справа №922/2822/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників:

від позивача Жилко С.Е.,

від відповідача Савицький О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» (вх.№112Х від 14.01.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/2822/24 (м. Харків, суддя Жиляєв Є.М., повний текст рішення складено 26.12.2024)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС», м. Харків,

про стягнення 681 132,39 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС», в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 681132,39 грн за використання земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові за кадастровим номером :10:014:0001 за період з 10.03.2021 по 28.02.2022. Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10216,99 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» на користь Харківської міської ради 681 132,39 грн за використання земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові за кадастровим номером :10:014:0001 за період з 10.03.2021 по 28.02.2022 та 10216,99 грн судового збору. Ухвалено видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» з вказаним рішенням суду не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/2822/24 за позовом Харківської міської ради (надалі Позивач) до ТОВ «Петроль-РЗС» (надалі Відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати від 17.12.2024; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача за первісним позовом (Відповідач за зустрічним позовом) - повністю, та відмовити в позовних вимогах Відповідачу за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» зазначає наступне:

- позивач застосовує коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель в розмірі 1,1 посилаючись на інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр. Однак доказів про встановлення даного коефіцієнту до позовної заяви не додає, більш того в Додатку: розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства за 2022 рік застосовується коефіцієнт 1.1, однак не має посилань на нормативно-правовий акт який його встановлює;

- при переході на посилання, які зазначив суд сторінки відсутні, а отже при винесенні рішення суд не дослідив всебічно докази надані Позивачем;

- Відповідач просить суд застосувати позовну давність щодо вимог по стягненню безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 10.03.2021 по 11.08.2021.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» (вх.№112Х від 14.01.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/2822/24 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору відповідно до уточнених вимог апеляційної скарги.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№1419 від 29.01.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 20.01.2025. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі відповідно до уточнених вимог апеляційної скарги. Зокрема, відповідно до уточнених вимог апеляційної скарги, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/2822/24 за позовом Харківської міської ради до ТОВ «Петроль-РЗС» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати від 17.12.2024р. (повний текст було складено 26.12.2024р., в електронному суді опубліковано 27.12.2024р. о 19-55) в частині стягнення грошових коштів у грошових коштів у розмірі 436 242,52; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача лише в частині стягнення грошових коштів в розмірі 244 889,87 грн

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» (вх.№112Х від 14.01.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/2822/24. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2822/24.

04.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2822/24 (вх.№1648).

Від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2206 від 18.02.2025), в якому остання просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі № 922/2822/24 за позовом Харківської міської ради до ТОВ «ПЕТРОЛЬ-РЗС» стягнення 681132,39 грн залишити без задоволення, а рішення без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Харківська міська рада зазначає наступне:

- Харківською міською радою вірно застосовано коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2021 рік 1,1 при розрахунку суми безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0001 загальною площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові;

- з урахуванням п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та введення на всій території України воєнного стану, строк позовної давності, який закінчувався 17.03.2022, на теперішній час є продовжений, а отже Харківською міською радою не пропущено строк позовної давності у справі №922/2822/24.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» (вх.№112Х від 14.01.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/2822/24 до розгляду на « 27» березня 2025 р. о 10:00 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 27.03.2025 присутній представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким частково відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача проти доводів скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутнього представника позивача та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2024 №364066796 право власності на нежитлову будівлю літ. А-1 загальною площею 31,1 кв.м по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові зареєстровано з 14.04.2005 по теперішній час за Товариством з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2005 №858.

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :10:014:0001, право користування якою відповідачем не оформлено.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2021 № НВ-021 площа земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:014:0001 складає 0,1656 га, вказана земельна ділянка сформована 30.08.2004.

Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки: для обслуговування стаціонарної АЗС.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2024 №364066456 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 10.03.2021 за Харківською міською радою.

Також, відповідно до вищевказаної інформації, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0001 площею 0,1656 га за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, 1-Б, яка перебувала у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» на підставі договору оренди землі зареєстрованого від 09.08.2007 №48, припинено 10.03.2021 на підставі акта приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 24.02.2021 №50/21.

01.02.2024 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч 2.ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові.

За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :10:014:0001, площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, знаходиться нежитлова будівля літ. А-1 право власності на яку, на теперішній час, зареєстроване за Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС».

Харківська міська рада звернувся з даним позовом до суду, я якому зазначає про те, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» з дати припинення права оренди - 10.03.2021 та по теперішній час використовує земельну ділянку з кадастровим номером :10:014:0001, площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.12.2023 за вих. №25554/5/20-40-04-02-12 Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» обліковується платником земельного податку за земельну ділянку площею 0,1656 га з кадастровим номером :10:014:0001, по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові.

За даними податкових декларацій з плати за землю Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» задекларовано та сплачено за земельну ділянку площею 0,1656 га: за 2021 рік - 251 117,81 грн, за січень-лютий 2022 року - 4603,82 грн орендної плати.

Отже, на переконання позивача, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» у період з 10.03.2021 по 28.02.2022 не сплачувало у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, внаслідок чого відповідач зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 681132,39 грн, які відповідачем в добровільному порядку не сплачено.

Вказані обставини стали підставою для звернення до господарського суду із зазначеним позовом.

Оскаржуване судове рішення мотивовано тим, що оскільки, відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата. Судом встановлено, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» у період з 10.03.2021 по 28.02.2022 не сплачувало у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, внаслідок чого відповідач зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 681132,39 грн. Місцевий господарський суд зазначив, що Харківською міською радою обґрунтовано та вірно застосовано коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2021 рік - 1,1 при розрахунку суми безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0001 загальною площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, а тому заперечення відповідача судом не прийнято. На думку суду, викладені обставини у їх сукупності переконливо та неспростовно свідчать про законність і обґрунтованість позовних вимог, тому, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради 681132,39 грн за використання земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові за кадастровим номером :10:014:0001 за період з 10.03.2021 по 28.02.2022 року. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 10.03.2021 по 11.08.2021, яке викладено відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку, що з урахуванням п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та введення на всій території України воєнного стану, строк позовної давності, який закінчувався 17.03.2022, на теперішній час є продовжений, а отже Харківською міською радою не пропущено строк позовної давності у даній справі.

Колегія суддів, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14).

У відповідності до частини 2 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об`єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (частина перша статті 123 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина 6 статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Статтями 125-126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Земельний кодекс України визначає обов`язки землекористувачів, зокрема щодо своєчасної сплати земельного податку або орендної плати (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72., 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, то він і не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2021 № НВ-021 площа земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:014:0001 складає 0,1656 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2024 №364066796 право власності на нежитлову будівлю літ. А-1 загальною площею 31,1 кв.м по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові зареєстровано з 14.04.2005 по теперішній час за Товариством з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2005 №858. Вказана нежитлова будівля розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :10:014:0001, право користування якою відповідачем не оформлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається з положень ст. 120 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) момент виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладання (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Як свідчать матеріали справи, та не спростовано відповідачем, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0001 площею 0,1656 га за адресою: м. Харків, вул. Велика Кільцева, 1-Б, яка перебувала у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» на підставі договору оренди землі зареєстрованого від 09.08.2007 №48, припинено 10.03.2021 на підставі акта приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 24.02.2021 №50/21.

Тобто, у власності відповідача перебуває об`єкт нерухомості нежитлова будівля літ. А-1 загальною площею 31,1 кв.м по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, за відсутності належним чином оформлених правовідносин щодо користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт належного йому нерухомого майна, за відсутності укладеного договору оренди земельної ділянки у період з 10.03.2021 по 28.02.2022.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Частиною 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Під безпідставно збереженим майном мається на увазі грошові кошти в розумінні ст. 179, 190 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05 2018 у справі №629/4628/16-ц, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, постанов Верховного Суду від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/7207/15, від 21.01.2019 у справі №902/794/17).

Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди зберіг кошти та тим самим збільшив вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача, що є підставою для застосування до спірних правовідносин статей 1212-1214 ЦК України.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі.

Верховним Судом у постановах від 29.01.2019 у справах №922/3780/17 та №922/536/18, від 11.02.2019 у справі №922/391/18, від 12.04.2019 у справі №922/981/18, від 12.06.2019 у справі №922/902/18 наголошено, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладання правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові, та необхідність підтвердження площі займаної земельної ділянки належними доказами.

Згідно із частиною першою статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2021 № НВ-021 площа земельної ділянки по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові з кадастровим номером :10:014:0001 складає 0,1656 га, вказана земельна ділянка сформована 30.08.2004. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки: для обслуговування стаціонарної АЗС.

Таким чином, відомості про земельну ділянку площею 0,1656 га, яка розташована за адресою м. Харків, вулиця вул. Велика Кільцева, 1-Б внесено до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера, з огляду на що вказана земельна ділянка є сформованою у розумінні положень Земельного кодексу України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2024 №364066456 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 10.03.2021 за Харківською міською радою.

Харківська міська рада у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у розмірі 681 132,39 грн за період з 10.03.2021 по 28.02.2022.

Відповідно до пунктів 289.1. статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.

При цьому статтею 12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок № 1051).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель», є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.

При цьому, власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Відтак технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав.

У той же час, пунктом 162. Порядку №1051 визначено відомості, які можуть надаватися державними кадастровими реєстраторами у формі: 1) витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; 2) довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), за формою згідно з додатком 41; 3) викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); 4) копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. Витяги, довідки, викопіювання та копії документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру, в паперовій та електронній формі відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» мають однакову юридичну силу.

Таким чином, як положення Податкового кодексу України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

З огляду на те, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20.

Розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ «Петроль-РЗС» коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0001 загальною площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові від 30.06.2021 №2580, виданим Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Тобто, наданий позивачем витяг є належним доказом для здійснення розрахунку розміру орендної плати.

Відповідно до положень п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок безпідставно збережених грошових коштів за 2022 рік здійснено позивачем на підставі нормативної грошової оцінки за 2021 рік з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік у розмірі 1,1.

Водночас апелянт стверджує, що застосування коефіцієнту індексації земель в розмірі 1,1 здійснено з порушенням вимог законодавства за відсутності у матеріалах справи належних доказів встановлення даного коефіцієнту та відсутності посилань на нормативно-правовий акт. Колегія суддів зазначає про безпідставність вказаних доводів скаржника, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489 (далі Порядок № 489) (який діяв на момент видачі витягу від 27.04.2021 №2004).

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 №1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Вказана Технічна документація застосовується відповідно до рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 №1474/19 з 01.01.2020.

Водночас відповідно до п.289.2. ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.3. ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, щляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

Так, згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік становить 1,1 для земель несільськогосподарського призначення.

Тобто, інформація щодо індексації нормативної грошової оцінки земель є загальнодоступною. Крім того, з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача щодо коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву надано відповідні посилання, зокрема на сам лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2022 №13-28-0.222-275/2- 22 щодо значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік та посилання на аналогічну інформацію, опубліковану на офіційному сайті Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Те, що при переході на відповідні посилання у скаржника відсутні сторінки, є суб`єктивними обставинами та не свідчать про порушення судом першої інстанції порядку дослідження доказів.

Таким чином, позивачем на підставі вищенаведених нормативних положень правомірно застосовано коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розмірі 1,1 при визначенні розміру орендної плати за 2022 рік. З огляду що доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок позивачем виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради №41/08 від 27.02.2008, зі змінами.

Обґрунтованість розрахунку підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :10:014:0001) із застосуванням відповідних показників.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, Харківська міська рада при визначенні розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 10.03.2021 по 28.02.2022 розрахувала як 12% від нормативної грошової оцінки землі (ставка орендної плати для АЗС і АГЗС ) з урахуванням відповідних коефіцієнтів.

Так, ТОВ «Петроль-РЗС» повинно було сплачувати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :10:014:0001 загальною площею 0,1656 га по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові:

- у 2021 році - 75334,74 грн в місяць, за період з 10.03.2021 по 31.12.2021, що становить 731 476,02 грн;

- у 2022 році - 78724,80грн в місяць, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022, що становить 157 449,60 грн.

При цьому, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12.12.2023 №25554/5/20-40-04-02-12 відповідачем сплачено: за 2021 рік - 251117,81 грн, за січень-лютий 2022 року - 4603,82 грн орендної плати.

Колегія суддів, дослідивши здійснений позивачем розрахунок суми безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,1656 га, з кадастровим номером :10:014:0001 по вул. Великій Кільцевій, 1-Б у м. Харкові, дійшла висновку, що наданий позивачем розрахунок є належним доказом, який підтверджує розмір безпідставно збережених коштів, що складає 681132,39 грн за період з 10.03.2021 по 28.02.2022 (з урахуванням сплачених відповідачем сум), оскільки такий розрахунок здійснений на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який містить дані про нормативну грошову оцінку, що є основою для визначення розміру орендної плати, із застосуванням відповідних коефіцієнтів та ставки річної орендної плати, які документально обґрунтовані. З огляду на що, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення безпідставно збережених грошових коштів є законним та обґрунтованим.

Разом з цим, апелянт зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності за період з 10.03.2021р. по 11.08.2021. З цього приводу колегія суддів вказує про наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 2-3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року (набрав чинності 17.03.2022) розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і на даний момент не скасований.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Тому, з урахуванням п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та введення на всій території України воєнного стану, строк позовної давності, на теперішній час є продовжений і Харківською міською радою не пропущено строк позовної давності у даній справі, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, а тому суд залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроль-РЗС» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/2822/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 01.04.2025.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян