РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.04.2025Справа № 910/945/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоцентраль», м.Херсон

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

про стягнення 340 092,06 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Херсонська теплоцентраль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 340 092,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх обов`язків в частині оплати спожитої у в період з листопада 2021 по березень 2024 теплової енергії.

Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження в справі, визнано справу малозначною, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що предметом спірних правовідносин є стягнення заборгованості у розмірі 340092,06 грн за спожиту теплову енергію у березні 2022. При цьому, постачання теплової енергії здійснювалось до приміщень відповідача, які розташовані у місті Херсоні. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території. В пункті 2 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України окремо зазначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що Херсонська територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації російською федерацією в період з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 726-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області», вся територія міста Херсона включена до складу Херсонської міської територіальної громади.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечив та вказав, що всилу приписів статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання на відповідній території. Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №117 від 25.03.2022 було вирішено закінчити опалювальний період 2021 - 2022 на території Херсонської міської територіальної громади не пізніше 31.03.2022 та за змістом ч.5 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є - нормативно-правового характеру. исновки відповідача з приводу того, що позивач в період з 01.03.2022 по 31.03.2022 не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання теплової енергії відповідачу, з урахуванням ст.ст. 1,1-1, 2, 13, 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", суперечать положенням Законів України" "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", "Про місцеве самоврядування в Україні", Правил надання послуги з постачання теплової енергії які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 та основним принципам Конституції України.

З огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

В період з листопада 2021 по березень 2023 року Акціонерним товариством «Херсонська теплоцентраль» здійснювалось постачання теплової енергії до приміщень відповідача, що розташовані у місті Херсоні, вул. Паровозна, 75.

Як вказує позивач, загальна кількість спожитої теплової енергії в зазначений період становить 358,20 Гкал на суму 2255282,19 грн.

02.05.2023 на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» було направлено вимогу №06-1/396 від 14.04.2024 про сплату заборгованості в сумі 2255282,19 грн.

18.05.2023 на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» позивачем супровідним листом №06-1/516 від 17.05.2023 було направлено рахунки та акти виконаних робіт.

Як вказує позивач, в травні 2023, червні 2023 та жовтні 2023 р. проведено оплати в рахунок заборгованості в розмірі 1915190,13 грн., а отже неоплаченою сумою за спожиті послуги залишилось в розмірі 340092,06 грн.

Листом від 04.11.2024 відповідач повідомив про те, що ним сума заборгованості в розмірі 340092,06 грн. не визнає та надав підписаний акт-звірки взаєморозрахунків.

Отже, посилаючись на вказані обставини, позивач і звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Судом вище вказувалось, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем вказувалось, що оскільки предметом позову є стягнення заборгованості з постачання теплової енергії до приміщень відповідача, розташованих у місті Херсон, за березень 2022, коли фактично місто знаходилось під окупацією, до правовідносин сторін підлягають застосуванню приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Оцінюючи доводи обох сторін, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову Акціонерного товариства «Херсонська теплоцентраль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 340 092,06 грн. При цьому, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст.275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпеч

Відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності регулюються Законом України "Про теплопостачання".

У ст.1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання").

Судом вказувалось, що в період з листопада 2021 по березень 2023 року Акціонерним товариством «Херсонська теплоцентраль» здійснювалось постачання теплової енергії до приміщень відповідача, що розташовані у місті Херсоні, вул. Паровозна, 75 .

Як вказує позивач, загальна кількість спожитої теплової енергії в зазначений період становить 358,20 гкал на суму 2255282,19 грн.

18.05.2023 на адресу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» позивачем супровідним листом №06-1/516 від 17.05.2023 було направлено рахунки та акти виконаних робіт.

Листом від 04.11.2024 відповідач повідомив про те, що ним сума заборгованості в розмірі 340092,06 грн. не визнає та надав підписаний акт-звірки взаєморозрахунків.

Наразі, виходячи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів, суд погоджуються із доводами відповідача стосовно того, що спір у справі виник саме щодо оплати виставленого позивачем рахунку №807 за березень 2022 року в сумі 340 092,06 грн. Позивачем означені обставини у відповіді на відзив не заперечувались.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено та він діє до тепер.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, в тому числі, нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Одночасно, судом було встановлено, що постачання теплової енергії, стягнення оплати за яку є предметом спору, здійснювалось до приміщень відповідача, що розташовані у місті Херсон.

Згідно змісту наказу №309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Херсонська міська територіальна громада була включена до переліку територій тимчасово окупованих Російською Федерацією у період 01.03.2022 по 11.11.2022.

Отже, з огляду на вищевикладене у сукупності, враховуючи, що предметом спору у справі є стягнення заборгованості у розмірі 340092,06 грн за спожиту теплову енергію у березні 2022, виходячи з приписів постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", приймаючи до уваги, що воєнний час в України триває і дотепер, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог Акціонерного товариства «Херсонська теплоцентраль» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 340 092,06 грн.

07.2024 по 07.11.2024 на суму 51436,29 грн.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову Акціонерого товариства «Херсонська теплоцентраль» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 340 092,06 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 04.04.2025.

Суддя В.В. Князьков