ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2025 р. Справа № 924/5/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури, м. Шепетівка

в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Шепетівської міської ради, м. Шепетівка

до 1) Шепетівського підприємства теплових мереж Шепетівської міської ради, м. Шепетівка

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", м. Хмельницький

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення коштів

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лісовий О.І згідно посвідчення,

від позивача:не з`явився,

від відповідача 1: не з`явилися,

від відповідача 2: не з`явився (Несторук О.С. був присутній в судовому засіданні 18.03.2025),

встановив:

керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Шепетівської міської ради звернувся до суду з позовом до 1) Шепетівського підприємства теплових мереж Шепетівської міської ради, 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" у якому просить визнати недійними додаткову угоду № 1 від 30.09.2021 до договору № 21701750 від 17.02.2021, додаткову угоду № 2 від 27.10.2021 до договору №21701750 від 17.02.2021, додаткову угоду № 3 від 29.11.2021 до договору №21701750 від 17.02.2021, укладені між Шепетівським підприємством теплових мереж Шепетівської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" та стягнути безпідставно перераховані кошти в сумі 549257,28 грн.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що додаткові угоди №1, №2 та №3, якими внесено зміни до істотних умов основного договору №21701750 від 17.02.2021, укладені з порушенням умов договору та підлягають визнанню недійсними у зв`язку з недотриманням сторонами підстав їх укладання, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 4 ч. З ст. 57, п. 11 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про рийнок електричної енергії», п. 3.1.1 ПРРЕЕ, п.3.2.4 ПРРЕЕ, загальним засадам цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності, принципам здійснення публічних закупівель.

Крім того, прокурором доводиться, що внаслідок недійсності додаткових угод №1, №2 та №3 до договору №21701750 від 17.02.2021, якими внесено зміни до істотних умов договору, споживачем надміру сплачено, а ТОВ Хмельницькенергозбут безпідставно збережено кошти на загальну суму 549257,28 грн. Отже, у разі визнання судом недійсними додаткових угод, грошові кошти в сумі 549257,28 грн. є такими, підстава набуття яких постачальником (ТОВ Хмельницькенергозбут) відпала, а тому відповідач 2 зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Відповідач 1 - Шепетівське підприємство теплових мереж Шепетівської міської ради, у сформованому через систему „Електронний суд 23.01.2025 відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що укладаючи додаткові угоди сторони не виходили за рамки 10 відсоткового збільшення ціни за одиницю товару, при цьому, загальна сума договорів не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено сторонами, а обмеження строків зміни ціни за одиницю товару на дату укладення додаткових угод Законом України «Про публічні закупівлі» не встановлено. Крім того, звертає увагу, що 24.02.2021 року Управлінням Західного офісу Державної аудиторської служби України проведено моніторинг процедури закупівлі UA-2021-02-11-003200-a. Згідно висновку порушення законодавства у сфері публічних закупівель не виявлено.

Відповідач 2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" проти позовних вимог заперечує. У відзиві, сформованому через систему „Електронний суд 22.01.2025 зазначає, що при прийнятті рішення про наявність підстав для збільшення ціни за одиницю товару відповідачі керувалися встановленими пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" обмеженнями, виходили зі специфіки ринку електричної енергії, оцінювали ризики розірвання договору, тому відповідач 2 вважає, що такі дії відповідають принципам ефективності та максимальної економії бюджетних коштів.

Звертає увагу, що вимога про стягнення 549 257,28 грн. є похідною від вимоги про визнання недійсними додаткових угод №1 від 30.09.2021 р., №2 від 27.10.2021 р., №3 від 29.11.2021 р. Оскільки відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання вказаних вище додаткових угод недійсними, тому й вимога про стягнення 549 257,28 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідач 2 зазначає, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі». Управління Західного офіс Держаудитслужби в Хмельницькій області є належним суб`єктом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, оскільки саме до повноважень останнього належить вжиття заходів представницького характеру щодо захисту

інтересів держави у спірних правовідносинах. ТОВ «Хмельницькенергозбут» вважає, у даному випадку має місце втручання держави в особі органу прокуратури у справи суб`єктів господарювання. Таке втручання має підпорядковуватися принципу законності та має бути прямо передбаченим законом, а не базуватися на опосередкованих, побічних висновках і припущеннях щодо допустимості такого втручання. Крім того, відповідач просить застосувати позовну давності щодо позовних вимог.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач представника в судове засідання не направив. У клопотанні від 10.02.2025 року просив розгляд справи проводити без участі представника. Повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився. У клопотанні, сформованому через систему „Електронний суд 29.01.2025 року просив розгляд справи проводити без участі представника.

Відповідач 2 - ТОВ "Хмельницькенергозбут" ( у судовому засіданні 18.03.2025) підтримав позицію, викладено у відзиві на позов.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до розділу 1 Статуту Шепетівського підприємства теплових мереж, затвердженого рішенням XLIX сесії міської ради VIII скликання 22 грудня 2023 року №54, підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством. Засновником підприємства є територіальна громада м. Шепетівка в особі Шепетівської міської ради.

30 листопада 2020 року та 05 січня 2021 року Шепетівським підприємством теплових мереж оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу оголошення про проведення відкритих торгів за UA-2020-11-30-005096-b та UA-2021-01-05-000351-c про закупівлі товару за кодом ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія» (Електрична енергія) в кількості 1973 800 кВт/год та очікуваною вартістю 7500440 грн. Торги не відбулися через неподання тендерних пропозицій.

11.02.2021 року Шепетівським підприємством теплових мереж на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано оголошення про здійснення закупівлі шляхом застосування з ТОВ «Хмельницькенергозбут» переговорної процедури закупівлі UA-2021-02-11-003200-a електричної енергії в кількості 1973800 кВт/год та очікуваною вартістю 7500440 грн.

17.02.2021 між ТОВ «Хмельницькенергозбут» (постачальник) та Шепетівським підприємством теплових мереж (споживач) укладено договір №21701750 про постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 1.2. договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2.1 та п. 3.1. договору за цим договором постачальник продає споживачу з 17.02.2021 до 31.12.2021 товар „Електрична енергія (код за ДК 021:2015:09310000-5) Електрична енергія для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 5.1. договору - ціна цього договору становить 7500440,00 грн., в т.ч. ПДВ 1250073,33 грн.

Ціна за одиницю товару визначається у додатку № 1 до договору Комерційна пропозиція Постачальника (п. 5.2. договору).

В п. 5.4. договору зазначено, що ціна за одиницю товару включає в себе вартість послуг оператора системи щодо надання послуг з розподілу електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору. Вказані послуги оплачуються споживачем через постачальника.

Споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії через постачальника. Тариф на розподіл електричної енергії зазначається в Комерційній пропозиції, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.5.5. договору інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Відповідно до п. 13.1. договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 р., а в частині грошових розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Пунктом 13.2. договору передбачено, що у разі зміни умов договору з ініціативи постачальника, останній має повідомити про зміну даних умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

Зміни в цей договір можуть бути внесені відповідно до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з дотриманням вимог, визначених Законом України «Про публічні закупівлі» за взаємною згодою Сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору ( п.14.1. договору).

Відповідно до п. 14.2. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

14.2.1. зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

14.2.2. збільшення ціни за одиниць товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. У цьому випадку зміна ціни за одиницю здійснюється на таких умовах:

14.2.2.1. зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні «ОЕС України». Таким документальним підтвердженням є офіційні даній про ціну електричної енергії на ринку «на добу на перед», які склались у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюдненні на офіційному веб-сайті ДП «Оператор ринку» за адресою в мережі Інтернет https://www/oree.com.ua згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії». У якості документального підтвердження даних, передбачених цим підпунктом, сторонами визначаються наступні документи: або завірені належним чином копії (роздруківки з вебсайту) Звітів про результати роботи РДН та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» https://www.oree.com.ua; або довідки Торгово-промислової палати України; або Української регіональної торгово-промислової палати; або ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ».

У випадку, якщо коливання ціни електричної енергії на ринку відбувається більше ніж на 10 відсотків, зміна ціни за одиницю електричної енергії відбувається в любому випадку у розмірі до 10 відсотків від ціни електричної енергії, згідно Договору або останньої Додаткової угоди про зміну ціни (п.14.2.2.4 договору).

Відповідно до п.14.3. договору сторона, яка ініціює зміну договору, надсилає іншій стороні пропозицію про зміну умов договору з обґрунтуванням підстав для внесення відповідних змін, до якої додається документальне підтвердження підстав для зміни умов договору у випадках, передбачених цим договором.

Додатки до договору: Додаток 1 - Комерційна пропозиція; Додаток 2 Перелік об`єктів; Додаток 3 Заявка на постачання; Додаток 4 Заява-приєднання.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

В додатку № 1 до Договору «Комерційна пропозиція Постачальника» зазначено найменування товару: Електрична енергія; Кількість 1973800 кВт/год; ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл 1,75464 грн.; тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 коп.; тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 коп., базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії становить 3,17 грн.

30.09.2021 року між ТОВ «Хмельницькенергозбут» та Шепетівським підприємством теплових мереж було укладено додаткову угоду №1 до договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни купівлі -продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» (РДН) у вересні 2021 року, яка становить 2227,92 Мвт.год без ПДВ в порівняні з серпнем 2021 року (2076,95 Мвт.год без ПДВ), інформація підтверджена довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 27.09.2021 року №22-05/969, сторони, за взаємною згодою, вирішили встановити вартість електричної енергії у вересня 2021 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу електричної енергії встановлено на рівні 4,147707 грн. за 1кВт/год з ПДВ та зменшити загальну кількість електричної енергії з 1973800 кВт/год на 1866633 кВт/год. Додаток №1 викладено у новій редакції, в якому передбачено базову ціну товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл 3,45642 грн.

27.10.2021 року між ТОВ «Хмельницькенергозбут» та Шепетівським підприємством теплових мереж було укладено додаткову угоду №2 до договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у жовтні 2021 р., яка становить 2728,56 грн/МВт.год без ПДВ в порівняні з вереснем 2021р. (500,64 грн.МВт.год без ПДВ), інформація підтверджена довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 25.10.2021 року №22-05/1089, сторони, за взаємною згодою, вирішили вартість електричної енергії у жовтні 2021 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу електричної енергії встановлено на рівні 4,56206грн. за 1кВт /год з ПДВ та додаток №1 до договору викладено в новій редакції, в якому сторони погодили: кількість товару 1 735 187 кВт/год, ціна товару без ПДВ та без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл 2,38636 грн.; тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 коп.; тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 коп., базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії становить 3,80172 грн.

29.11.2021 року між ТОВ «Хмельницькенергозбут» та Шепетівським підприємством теплових мереж було укладено додаткову угоду №3 до договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у листопаді 2021 р., яка становить 3352,35 грн/МВт.год без ПДВ в порівняні з жовтнем 2021р. (2793,44 грн/МВт.год без ПДВ), інформація підтверджена довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 23.11.2021 року №22-05/1204, сторони, за взаємною згодою, вирішили: вартість електричної енергії у листопаді 2021 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу електричної енергії встановити на рівні 5,01781 грн. за 1кВт /год з ПДВ та додаток №1 до договору викласти в новій редакції, відповідно до якого сторони додатково погодили: кількість товару 1 620 506 кВт/год, ціна товару без ПДВ та без Тарифу на передачу та без тарифу на розподіл 2,76615 грн.; тариф на передачу (без ПДВ) 0,29393 коп.; тариф на розподіл (без ПДВ) 1,12143 коп., базова ціна товару (без ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії становить 4,18151 грн.

30.12.2021 року між ТОВ «Хмельницькенергозбут» та Шепетівським підприємством теплових мереж укладено додаткову угоду № 4 договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої продовжено строк дії договору з 01.01.2022 до 31.01.2022 та доповнено розділ 5 п. 5.1.1 наступного змісту: „Сума договору згідно цієї угоди додатково становить 1492582,00 грн., що становить 19,90% від ціни договору, у тому чисті ПДВ:248763,67 грн.

21.01.2022 року між ТОВ «Хмельницькенергозбут» та Шепетівським підприємством теплових мереж було укладено додаткову угоду №5 до договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу, згідно якої у зв`язку з набуттям із 01.01.2022 року чинності постанов НКРЕКП №2611 від 17.12.2021 р. Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ Хмельницькобленерго на 2022 рік та № 2454 від 01.12.2021 р. Про встановлення тарифів на послуги з передачі електричної енергії ПРАТ НЕКУКРЕНЕРГО на 2022 рік, збільшено ціну електричної енергії з 5,01781 за 1кВт/год до 5,25145 грн за 1 кВт. Разом з тим внесено зміни до п. 5.1 розділу 5 Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії згідно якої ціна договору становить 8993022 грн.

16.02.2022 року оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю UA-2021-02-11-003200-a.

Відповідно до наявних в матеріалах справи рахунків-фактур та платіжних доручень за договором поставлено 1051685 кВт/год. електричної енергії, за яку споживач перерахував постачальнику 4684775,97 грн. з ПДВ.

Листом від 04.12.2024 Шепстівською окружною прокуратурою повідомлено Шепетівську міську раду про порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладення додаткових угод з ТОВ «Хмельницькенергозбут», про збільшення ціни електричної енергії, та просила повідомити щодо наміру вжиття заходів, спрямованих на визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів.

Листом від 13.12.2024 Шепетівська міська рада повідомила прокуратуру, що із відповідною позовною заявою до суду звертатися не буде і не заперечує щодо представлення інтересів ради в суді.

Листом №54-1365-24 від 17.12.2024 керівник Шепетівської окружної прокуратури, на виконання вимог ч.4 ст.23 закону України Про прокуратуру, повідомив Шепетівську міську раду про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення коштів за товар, який не було поставлено за договором в її інтересах.

Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч.ч. 4, 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законами.

Згідно з ч. 3 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти.

Відповідні ради затверджують місцеві бюджети для їх подальшого розподілу між територіальними громадами для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм та контролюють їх виконання (стаття 61 Закону).

Частиною 1 статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет АРК, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Згідно з положеннями ст. 22 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Статтею 26 Бюджетного кодексу України встановлено, що контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обгрунтованих управлінських рішень.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.

В даному випадку стороною договору є Шепетівське підприємство теплових мереж - комунальне комерційне підприємство, засновником якого є територіальна громада м. Шепетівка в особі Шепетівської міської ради.

Таким чином, Шепетівська міська рада, як орган місцевої ради, та який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель. Безпідставно отримані ТОВ „Хмельницькенергозбут кошти в результаті укладення додаткових угод, мають бути повернуті в бюджет Шепетівської міської ради, а тому прокурор правомірно визначив її позивачем у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, листом 04.12.2024 Шепетівська окружна прокуратура звернулася до Шепетівської міської ради з приводу наміру вжиття заходів, спрямованих на визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів.

Листом від 13.12.2024 Шепетівська міська рада повідомила прокуратуру, що із відповідною позовною заявою до суду звертатися не буде і не заперечує щодо представлення інтересів ради в суді.

Таким чином, маючи відповідні правомочності для звернення до суду з позовом, уповноважений орган Шепетівська міська рада, свої повноваження належним чином не здійснює.

Вказане свідчить про неналежне здійснення Шепетівською міською радою упродовж тривалого часу заходів щодо захисту інтересів територіальної громади.

Тобто, підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у цьому випадку стала усвідомлена пасивна поведінка органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме, нездійснення ним захисту інтересів держави. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18.

У порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради до ТОВ „Хмельницькенергозбут, Шепетівського підприємства теплових мереж про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення коштів за товар, який не був поставлений (лист- повідомлення №54-1365-24 від 17.12.2024).

Отже, оскільки фінансування спірної процедури закупівлі здійснювалось за рахунок коштів місцевого бюджету, а Шепетівська міська рада зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, то суд дійшов висновку про те, що Шепетівська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.

Вказаним вище спростовуються доводи відповідача 2 про непідтвердження прокурором підстав для представництва.

Про підставність звернення прокурора в інтересах держави в особі засновника та розпорядника бюджетних коштів по відношенню до комунального некомерційного підприємства, яке виступає стороною договору про закупівлю, також зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №904/5558/20.

Щодо суті позовних вимог.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання правочину недійсним (ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Як зазначено в ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Разом з тим, ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, що діяла до того, як згідно із Законом України № 1530-IX від 03.06.2021р. до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" внесено зміни) встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Згідно із Законом України № 1530-IX від 03.06.2021р. до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" внесено зміни, у зв`язку із чим він викладений у наступній редакції: "збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19 висловив правову позицію, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Отже, ключовим у даній нормі Закону є те, що для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди (або ж момент розповсюдження дії додаткової угоди), тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими, ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обґрунтованого укладення).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із вказаного випливає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено судом, 17.02.2021 між ТОВ «Хмельницькенергозбут» (постачальник) та Шепетівським підприємством теплових мереж (споживач) укладено договір №21701750 про постачання електричної енергії в кількості 1 973800 кВт/год на загальну суму 7 500 440,00 грн. Ціна за 1 кВт/год становила 3,17 грн. без ПДВ.

Таким чином, на момент підписання договору, сторонами погоджені всі істотні умови предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч.3 ст. 180 ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі»

В подальшому, між сторонами укладено додаткові угоди, якими підвищено ціну за одиницю товару.

Зокрема, додатковою угодою № 1 від 30.09.2021 збільшено базову ціну товару (з ПДВ) з тарифом на передачу та тарифом на розподіл електричної енергії з 3,17 грн. за 1 кВт/год до 3,45642 грн. за 1 кВт/год та зменшено обсяги постачання електричної енергії з 1 973800 кВт/год до 1 866633 кВт/год.

В обґрунтування укладення сторонами додаткової угоди № 1 зазначено ст.ст. 627, 632, 651-654 Цивільного кодексу України, збільшенням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії, а також долучено довідку Торгово-промислової палати України за № 22-05/969 від 27.09.2021, згідно якої середньозважена ціна РДН ОЕС станом на серпень 2021 року становила 2076,95 грн/МВт.год, а середньозважена ціна РДН ОЕС станом на вересень 2021 року становила 2 227,92 грн./МВт.год.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Тобто, збільшення ціни такого товару на ринку повинно відбутись після укладання договору, мусить містити достатнє обгрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати першої зміни ціни додатковою угодою до договору, а в разі наступних змін - між черговими такими змінами на підставі додаткових угод.

Саме така позиція відображена в постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19 від 16.02.2021 у справі №910/6790/18.

Під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» , проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (постанови Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №903/383/22, від 11.10.2023 у справі 903/742/22, висновки щодо застосування норм права ВС від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22).

На підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Однак, вказана довідка Торгово-промислової палати України не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містять лише відомості про відношення цін на електричну енергію у серпні та вересні 2021, у зв`язку з чим не містять належного обгрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». При цьому у вказаній довідці ТПП України відсутня інформація яка підтверджує саме коливання цін на ринку з 17.02.2021 (дата укладання договору) по 30.09.2021 (дата укладання додаткової угоди № 1).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Враховуючи викладене, постачальником належним чином документально не підтверджено та не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін до договору.

Додатковою угодою №2 від 27.10.2021 збільшено базову ціну на одиницю товару до 3,80172 грн. та зменшено обсяг постачання електричної до 1735187 кВт/год. До вказаної додаткової угоди долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати 25.10.2021 року №22-05/1089 згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у жовтні 2021 р., яка становить 2728,56 грн/МВт.год без ПДВ в порівняні з вереснем 2021р. (500,64 грн.МВт.год без ПДВ). Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію у вересні та жовтні 2021 року.

Підняття ціни за додатковою угодою №2 у порівнянні із базовою ціною, що визначена у договорі №21701750 про постачання електричної енергії відбулося більше ніж на 10%, чим порушено вимоги ч.5 ст. 41 Закону України „ Про публічні закупівлі, а також п. 13.2. та п.14.2 договору.

Додатковою угодою №3 від 29.11.2021 збільшено базову ціну на одиницю товару до 4,18151 грн. та зменшено обсяг постачання електричної до 1620506 кВт/год. До вказаної додаткової угоди долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати 23.11.2021 року №22-05/1204 згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку ціни на ринку «на добу наперед» (РДН) у листопаді 2021 р., яка становить 3352,35 грн/МВт.год без ПДВ в порівняні з жовтнем 2021р. (2793,44 грн/МВт.год без ПДВ). Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію у жовтні та листопаді 2021 року.

Підняття ціни за додатковою угодою №3 у порівнянні із базовою ціною, що визначена у договорі №21701750 про постачання електричної енергії відбулося більше ніж на 10%, чим порушено вимоги ч.5 ст. 41 Закону України „ Про публічні закупівлі, а також п. 13.2. та п.14.2 договору.

Вищенаведене спростовує доводи відповідача 2 щодо неправомірності оспорюваних додаткових угод, при цьому, з приводу того, що ТОВ „Хмельницькенергозбут аргументує підстави для підняття ціни за спірними правочинами довідкою торгово-промислової палати щодо середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед на внутрішньодобовому ринку на відповідні дати, за результатами чого відповідачі дійшли до висновку про коливання ціни за одиницю товару у бік збільшення, судом відзначається, що відповідачем 2 безпідставно не взято до уваги твердження прокурора про те, що збільшенням ціни спірними додатковими угодами №1, №2, №3 порушено пропорційність, вимогу про дотримання якої визначає зміст статті 41 Закону України „ Про публічні закупівлі.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

Верховним Судом у постанові від 07.09.2022 р. у справі № 927/1058/21 висловлено правову позицію, що обмеження у 10 % застосовується як максимальний ліміт: щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

У п.54-п.62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 р. у справі №922/2321/22 (провадження №12-57гс23) викладено наступну правову позицію. Так, із системного тлумачення норм ЦК України, ГК України та Закону №922-VIII (зокрема, ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 41) вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст. 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої ст. 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону №922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Таким чином, суд вважає, що відповідачами не обгрунтовано коливання ціни на електроенергію упродовж 2021 року в тому вигляді, який відображений в оспорюваних додаткових угодах №1,№2 та №3, послідовно змінено вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для відповідача.

Враховуючи вищевикладене, внесення змін до істотних умов договору шляхом укладання вищевказаних оспорюваних додаткових угод №1,№2 та №3, суперечить вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а тому вони підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечать вимогам ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України.

Щодо стягнення 549257,28 грн. безпідставно перерахованих коштів.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З матеріалів справи вбачається, що за договором №21701750 про постачання електричної енергії споживачу від 17.02.2021р. споживач перерахував для постачальника за886589 кВт/год електричної енергії суму в розмірі 3817781,41 грн. з ПДВ.

Зважаючи на недійсність оспорюваних додаткових угод № 1 від 30.09.2021, № 2 від 27.10.2021 та № 3 від 29.11.2021, приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, судом враховується, що зобов`язання сторін за період вчинення оспорювани додаткових угод регулюються умовами договору №21701750 про постачання електричної енергії споживачу від 17.02.2021р. ( тобто ціна за одиницю товару -3,80 грн./кВт/год з ПДВ). Відтак, внаслідок визнання судом недійсними додаткових угод № 1 від 30.09.2021, № 2 від 27.10.2021 та № 3 від 29.11.2021, грошові кошти в сумі 549257,28 грн., одержані товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", є такими, підстава набуття яких відпала, а тому відповідач 1 зобов`язаний їх повернути Шепетівській міській раді, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України. При цьому, враховуючи те, що замовниками закупівель товарів, робіт та послуг відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" є підприємства, установи, організації, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, надмірне витрачання коштів внаслідок укладення спірних правочинів понесла саме Шепетівська міська рада, враховуючи при цьому, що відповідно до статуту Шепетівського підприємства теплових мереж, це підприємство є комунальним, засновником якого є територіальна громада м. Шепетівка в особі Шепетівської міської ради. Тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення вищевказаних коштів саме на користь Шепетівської міської ради є обгрунтованою.

З приводу заяви ТОВ "Хмельницькенергозбут" про пропуск строку позовної давності суд зазначає наступне.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Водночас, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 визначено, що з 12.03.2020р. до 03.04.2020р. на усій території України установлено карантин.

Постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 № 291, від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423, від 25.04.2023 № 383 карантин продовжувався на усій території України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023р. № 651 з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, скасовано.

Таким чином, карантин в Україні було встановлено з 12.03.2020 р. до 30.06.2023 р., відтак, строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі Трофимчук проти України Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа Руїс Торіха проти Іспанії).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 30.09.2021 до договору № 21701750 від 17.02.2021, укладену між Шепетівським підприємством теплових мереж Шепетівської міської ради (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Кочубея, 1А, код 02091981) та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" ( м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266).

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 27.10.2021 до договору №21701750 від 17.02.2021, укладену між Шепетівським підприємством теплових мереж Шепетівської міської ради (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Кочубея, 1А, код 02091981) та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" ( м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266).

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 29.11.2021 до договору №21701750 від 17.02.2021, укладену між Шепетівським підприємством теплових мереж Шепетівської міської ради (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Кочубея, 1А, код 02091981) та товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" ( м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» ( м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266) на користь Шепетівської міської ради (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Соборності, 4, код 34175421) грошові кошти в розміні 549257,28 грн. ( п`ятсот сорок дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 28 копійок).

Стягнути з Шепетівського підприємства теплових мереж Шепетівської міської ради (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Кочубея, 1А, код 02091981) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 8661,43 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят одну гривню 43 копійки) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» ( м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 8661,43 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят одну гривню 43 копійки) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 02.04.2025 року.

Віддрук. 1 примірника:1 - до справи, Прокуратурі, позивачу, відповідачам ухвалу надіслати в кабінети ЕС.