ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/727/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.

розглянувши справу №916/727/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний оператор України (01001, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2, офіс 227; )

До відповідача: Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради (65014, м. Одеса, вул. Леонтовича, 9/1, 11; )

Про стягнення 680820,18 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Енергетичний оператор України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 680820,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2025р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний оператор України до розгляду та відкрито провадження у справі №916/727/25. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "31" березня 2025 р. о 10:40. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 31.03.2025р. о 10:40.

12.03.2025р. до суду відповідачем було надано заяву про визнання позову, відповідно до якої він просив суд ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження про задоволення позовної заяви в повному обсязі та розглянути справу № 916/727/25 без участі представника відповідача.

24.03.2025р. до суду позивачем надано заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідачем визнано позовні вимоги позивача.

У судовому засіданні 31.03.2025 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 02.04.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що між сторонами за результатом проведених відкритих торгів з особливостями (ідентифікатор закупівлі (UA-2023-12- 29-008064-a) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 81-Е від 26.01.2024р.

Згідно п.2.1 Договору, за цим Договором Постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача за кодом ДК 021:20-5 Електрична енергія (далі Товар), а Споживач оплатити Постачальнику вартість Товару у строки та на умовах, встановлених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору, очікуваний обсяг закупівлі Товару за цим Договором визначено у Додатку 1 до цього Договору. Зменшення обсягів здійснюється шляхом укладання додаткової угоди про внесення змін до цього Договору за результатами переговорів Сторін.

Згідно п. 2.3. Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 3.3. Договору, обсяг фактичного споживання Товару Споживачем визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання Товару Споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі Кодекс комерційного обліку) та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що для забезпечення безперервного постачання Товару Споживачу Постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю Товару в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання Товару Споживачем.

Згідно п. 5.2. Договору, ціна за 1 кіловат-годину (одиницю Товару) визначена у Додатку 2 до цього Договору. Ціна за одиницю Товару за Договором включає вартість послуг оператора системи передачі електричної енергії (тариф, затверджений Постановою НКРЕКП). Ціна за одиницю Товару не включає вартість послуг з розподілу. Вартість послуг з розподілу сплачується Споживачем напряму оператору системи розподілу.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що обсяги спожитого Товару визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць. Вартість Товару за розрахунковий період визначається як добуток ціни за одиницю Товару, визначену у Додатку 2 до цього Договору, та обсягу спожитого протягом розрахункового періоду Товару.

Згідно п. 5.7. Договору, оплата Товару здійснюється Споживачем протягом 10 (десяти) робочих днів від дати підписання Акту приймання-передачі електричної енергії (далі Акт).

Згідно п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Як було зазначено позивачем, з огляду на укладання Договору № 81-Е від 26.01.2024, відповідачем взято на себе зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

За посиланням позивача, на підставі отриманих даних від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», ним були сформовані та надані для оплати наступні платіжні документи : - Акт приймання-передачі електричної енергії №0 від 31.01.2025 р., згідно якого в січні 2025 року позивачем передано, а відповідачем прийнято 77931 кВт*год. на суму 680820,18 грн; рахунок на оплату № 10 від 31.01.2025 на загальну суму 680820,18 грн.

Як вказує позивач, він на виконання умов укладеного між сторонами Договору, здійснив постачання електричної енергії на об`єкти відповідача, однак, відповідач, всупереч п.1 ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п.2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а також умовам Договору не здійснив в повному обсязі плату за спожиту електричну енергію.

На підставі отриманих даних АТ «ДТЕК Одеські електромережі», позивачем були сформовані - Акт приймання- передачі електричної енергії та рахунок на оплату за січень 2025 року.

Надаючи заяву про визнання позову, відповідачем було зазначено суду, що Комунальне некомерційне підприємство Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради не заперечує щодо змісту позовних вимог, визнає вимоги в повному обсязі щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 680820,18грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як з`ясовано судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними 26.01.2024р. за результатом проведених відкритих торгів з особливостями (ідентифікатор закупівлі (UA-2023-12- 29-008064-a) Договору про постачання електричної енергії споживачу № 81-Е.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судоми, на підставі отриманих даних від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» позивачем були сформовані та надані для оплати платіжні документи : Акт приймання-передачі електричної енергії №0 від 31.01.2025 р., згідно якого в січні 2025 року позивачем передано, а відповідачем прийнято 77931 кВт*год. на суму 680820,18 грн; рахунок на оплату № 10 від 31.01.2025 на загальну суму 680820,18 грн.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, визнано відповідачем, у зв`язку з чим вимоги по сплаті боргу у розмірі 680820,18 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимогу у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат позивача по сплаті судового збору.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч.3 ст.7 Закону України Про судовий збір, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з наявною у справі платіжною інструкцією №1128 від 26.02.2025, позивачем при поданні позову сплачено до державного бюджету судовий збір в розмірі 10212,30 грн.

Поряд з цим, за заявлені позовні вимоги позивача, із застосуванням коефіцієнту 0.8% сума судового збору становить 8169,84 грн.

Суд зазначає, з урахуванням вищенаведеного, що 50% судового збору в розмірі 4084,92 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Також, суд роз`яснює позивачу, що питання про повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 6127,38 грн. (надлишково сплачений судовий збір в сумі 2042,46грн. + 50% від загальної суми судового збору в сумі 4084,92грн. ) буде вирішено судом після подання позивачем до суду відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний оператор України - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Одеський обласний центр соціально значущих хвороб Одеської обласної ради (65014, м. Одеса, вул. Леонтовича, 9/1, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичний оператор України (01001, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2, офіс 227; ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 680820 (шістсот вісімдесят тисяч вісімсот двадцять) грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4084 (чотири тисячі вісімдесят чотири) грн. 92 коп.

Повне рішення складено 02 квітня 2025 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко