ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3719/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши заяву Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка" за вх.№2-452/25 від 28.03.2025 про відвід судді від розгляду заяви про розподіл витрат на правову допомогу

у справі №916/3719/24

за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення, визнання недійсним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Одеської області у складі судді Желєзної С.П. розглядається заява Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» за вх.№2-311/25 від 07.03.2025 про розподіл витрат на правову допомогу у справі №916/3719/24 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення, визнання недійсним та скасування наказу.

28.03.2025 за вх.№2-452/25 Господарським судом Одеської області одержано заяву про відвід, в якій Кредитна спілка "Промислово-фінансова спілка" просить відвести суддю Желєзну С.П. від розгляду справи №916/3719/24 у провадженні про розподіл судових витрат; передати справу іншому судді для розгляду відповідно до вимог ГПК України.

Вказану заяву обґрунтовано наступним.

- Суддя Желєзна С.П. перекладає обов`язок доведення фактів і надання доказів, на які посилається позивач ОСОБА_1 , на представника відповідача.

- Суддя Желєзна С.П. розглянула позов Олексієнко і розглядає заву про винесення додаткового рішення на підставі ксерокопій документів, ігноруючи заявлений відповідачем сумнів щодо відповідності таких копій оригіналу, ігнорує норми ч.6 ст.91 ГПКУ.

- Суддя Желєзна С.П. фактично вже виразила свою позицію щодо можливості стягнення судових витрат з позивача, відмовивши у задоволенні клопотання про забезпечення судових витрат шляхом внесення позивачем грошової суми на депозитний рахунок суду, що робить неможливим виконання завдання господарського судочинства на справедливе, неупереджене вирішення судом спорів.

- Суддя Желєзна С.П. затягує розгляд заяви Відповідача від 07.03.2025 про ухвалення додаткового судового рішення, відкладаючи судові засідання лише за вигаданими (без документального підтвердження) хворобами сторони позивача, що робить неможливим виконання завдання господарського судочинства на своєчасне вирішення судом спорів та завдає перепони і позбавляє можливості стороні Відповідача подати апеляційну скаргу на рішення від 03.03.2025, без порушення 20 денного строку на апеляційне оскарження.

- Суддя Желєзна С.П. ігнорує власні рішення суду, зокрема, зазначене в ухвалі від 10.03.2025 рішення: "Встановити позивачу строк до 17 березня 2025 для надання пояснень на заяву відповідача", однак фактично прийняла заперечення проти задоволення додаткового рішення, поданого Олексієнко 25.03.2025 та оголосила чергову перерву у судовому засіданні з підстав заздалегідь нездійсненної вимоги про надання копії статуту, оригінал якого вилучений і знаходиться в матеріалах кримінального провадження (інформація про вилучення оригіналу статуту спілки органами досудового слідства, наявна в матеріалах справи 916/3719/24 і повідомляє про це сторона позивача у запереченнях щодо заяви відповідача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу від 24.03.2025.

Ухвалою Господарського суду Одеської області у складі судді Желєзної С.П. від 31.03.2025 визнано заяву кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» (вх.№2-452/25 від 28.03.2025) про відвід судді від розгляду заяви про розподіл витрат на правову допомогу у справі №916/3719/24 - необґрунтованою. Передано заяву кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про відвід судді від розгляду заяви про розподіл витрат на правову допомогу у справі №916/3719/24 на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 31.03.2025 №45 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу заяви" проведено повторний автоматичний розподіл та згідно з витягом з проколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 заяву про відвід судді за вх.№2-452/25 від 28.03.2025 у справі №916/3719/24 передано судді Смелянець Г.Є.

Відповідно до ч.ч.1,7,8,11 ст.39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді, і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з п.5 ч. 1, ч. 4 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Проаналізувавши детально доводи Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка", викладені у заяві про відвід, суд зазначає наступне.

Посилання заявника на те, що суддя Желєзна С.П. перекладає обов`язок доведення фактів і надання доказів, на які посилається позивач Олексієнко Ніна Володимирівна, на представника відповідача, самі по собі не свідчать про упередженість або необ`єктивність судді, а є підставою для включення таких заперечень до апеляційної скарги на відповідне судове рішення в порядку ч.3 ст.255 ГПК України.

Щодо посилань заявника на те, що суддя Желєзна С.П. розглянула позов Олексієнко і розглядає заву про винесення додаткового рішення на підставі ксерокопій документів, ігноруючи заявлений відповідачем сумнів щодо відповідності таких копій оригіналу, ігнорує норми ч.6 ст.91 ГПКУ, господарський суд зауважує, що провадження щодо заявлених судових витрат у справі №916/3719/24 здійснюється саме за заявою Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка", підписаною повноважним представником відповідача, а тому фактично заявник ставить під сумнів подані ним самим докази.

Водночас відповідно до ч.7 ст.91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином відповідач не позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотання в порядку ч.7 ст.91 ГПК України про витребування оригіналу письмового доказу.

Посилання заявника на те, що суддя Желєзна С.П. фактично вже виразила свою позицію щодо можливості стягнення судових витрат з позивача, відмовивши у задоволенні клопотання про забезпечення судових витрат шляхом внесення позивачем грошової суми на депозитний рахунок суду, що робить неможливим виконання завдання господарського судочинства на справедливе, неупереджене вирішення судом спорів, а також на те, що суддя Желєзна С.П. ігнорує власні рішення суду, зокрема, зазначене в ухвалі від 10.03.2025 рішення: "Встановити позивачу строк до 17 березня 2025 для надання пояснень на заяву відповідача", та фактично прийняла заперечення проти задоволення додаткового рішення, поданого Олексієнко 25.03.2025 та оголосила чергову перерву у судовому засіданні з підстав заздалегідь нездійсненної вимоги про надання копії статуту, оригінал якого вилучений і знаходиться в матеріалах кримінального провадження (інформація про вилучення оригіналу статуту спілки органами досудового слідства, наявна в матеріалах справи 916/3719/24 і повідомляє про це сторона позивача у запереченнях щодо заяви відповідача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу від 24.03.2025), а також на те, що суддя Желєзна С.П. затягує розгляд заяви Відповідача від 07.03.2025 про ухвалення додаткового судового рішення, відкладаючи судові засідання лише за вигаданими (без документального підтвердження) хворобами сторони позивача, є фактично незгодою заявника із процесуальним рішенням судді, що відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України не може бути підставою для відводу.

Разом із тим, надання оцінки процесуальним рішенням судді не входить до компетенції суду, який розглядає заяву про відвід судді від розгляду справу в порядку ст. 39 ГПК України.

При цьому господарський суд, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Занд проти Австрії", зазначає, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)", звертає увагу, що вирішення питання стосовно правомірності судового рішення суду першої інстанції відноситься виключно до дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції. Відтак в разі незгоди з ухваленим рішенням за результатами розгляду справи сторони мають право скористатись передбаченим діючим господарським процесуальним законодавством порядком апеляційного оскарження.

Щодо посилань заявника на позбавлення можливості сторони відповідача подати апеляційну скаргу на рішення від 03.03.2025, без порушення 20 денного строку на апеляційне оскарження, господарський суд зазначає, що право на подання апеляційної скарги на рішення суду положеннями ГПК України не ставиться з залежність від розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Заява N 21722/11) від 09.01.2013р., яке 27.05.2013р. набуло статусу остаточного та яке відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" 23 лютого 2006 року N 3477-IV (з наступними змінами і доповненнями) є для суду джерелом права при розгляді справ, було зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 09.11.2006р. зауважено наступне: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного; стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність - це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Між тим, доводи заявника, які викладені у відповідній заяві про відвід, не є об`єктивно обґрунтованими підставами для відводу судді Желєзної С.П. від розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-311/25 від 07.03.2025 у справі №916/3719/24, відтак господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка" за вх.№2-452/25 від 28.03.2025.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Кредитній спілці "Промислово-фінансова спілка" у задоволенні заяви про відвід за вх.№2-452/25 від 28.03.2025 у справі №916/3719/24.

Ухвала набирає чинності 02.04 .2025 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Є. Смелянець