ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення скарги на дії чи бездіяльності

державного виконавця без розгляду

08.04.2025м. ДніпроСправа № 2/64-09

За скаргою Керен Антоніни Олексіївни на бездіяльність державного виконавця Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у справі:

За позовом Дочірнього підприємства "Стандарт Ресурс" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Керен Антоніни Олексіївни (Дніпропетровська область, м. Жовті Води)

про скарга на дії державного виконавця

Суддя: Татарчук В.О.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Стандарт Ресурс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Керен Антоніни Олексіївни про стягнення заборгованості за договором поставки продукції в розмірі 332541,18грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2009 позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Керен Антоніни Олексіївни на користь Дочірнього підприємства "Стандарт Ресурс" 332541,18грн - основного боргу, 3325,42грн - державного мита, 118,00грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

04.06.2009 на виконання зазначеного рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ.

25.03.2025 від Керен Антоніни Олексіївни до суду надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, у якій скаржник просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Петриченка Сергія Володимировича щодо відмови у знятті арешту з майна Керен Антоніни Олексіївни, який був накладений в рамках примусового виконання судового наказу №2/64-09 від 04.06.2009, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, в рамках виконавчого провадження №13238306;

- зобов`язати зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який був накладений в рамках примусового виконання судового наказу №2/64-09 від 04.06.2009, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, в рамках виконавчого провадження №13238306.

За розпорядженням керівника апарату суду №65 від 26.03.2025, у зв`язку із звільненням у відставку судді Боділовської М.М., призначений повторний автоматизований розподіл справи №2/64-09.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.03.2025, розгляд скарги у справі №2/64-09 призначено судді Татарчуку В.О.

Дослідивши подану заявником скаргу, суд зазначає наступне.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, інших посадових осіб органів державної виконавчої служби та приватних виконавців під час виконання судових рішень врегульовано розділом VІ "Судовий контроль за виконанням судових рішень" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 3391 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Часові межі оскарження є предметом регулювання статті 341 Господарського процесуального кодексу України та статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18 зробила висновок, що при правовій колізії норм щодо строку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів Державної виконавчої служби між частиною першою статті 341 Господарського процесуального кодексу України (10 календарних днів) та частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" (10 робочих днів) застосовуються положення Господарського процесуального кодексу України.

Отже, при розгляді даної скарги суд враховує спеціальні норми щодо строку оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, що визначені в статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 01.11.2023 по справі №904/3734/20 зазначив, що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 Господарського процесуального кодексу України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин. Адже, під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, які знаходяться у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі №920/149/18, від 01.11.2023 у справі №904/3734/20, постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №909/524/19, від 19.03.2024 у справі №909/992/19.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 3391 341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.

При цьому дотримання строку звернення скаржника зі скаргою є однією з умов реалізації права на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Відповідно до пункту "а" частини першої, частини другої статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлені статтею 341 Господарського процесуального кодексу України строки для подання скарги є процесуальними і тому відповідно до вимог статті 119 Господарського процесуального кодексу України можуть бути відновлені.

Так, приписами статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, саме з 28.02.2025 (дата отримання листа Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову у знятті арешту з майна) належить відраховувати 10-денний строк, встановлений статтею 341 Господарського процесуального кодексу України, на звернення зі скаргою.

За таких обставин, зважаючи на встановлений статтею 115 Господарського процесуального кодексу України порядок обчислення процесуальних строків, звернення заявника зі скаргою до суду мало бути не пізніше 10.03.2025.

Отже, за результатом порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

При цьому, скаржником не наведено у скарзі жодних обставин та/або поважних причин, які б свідчили про неможливість з`ясування стану виконавчого провадження після його відкриття.

З наведених скаржником доводів, суд дійшов висновку про наявність у нього можливостей шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження контролювати виконавче провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні і, як наслідок, дізнатися про стверджуване порушення у встановлений законом строк, тому скаржник звернувся до суду з даною скаргою з пропуском строку, визначеного у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та відсутність клопотання про поновлення строку, суд вважає, що скаржником не спростовано наявності у нього можливостей контролювати виконавче провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а інших об`єктивних, що не залежали від його волі, обставин пропуску строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця скаржником не наведено.

Зазначені обставини є підставою для залишення скарги без розгляду.

Суд роз`яснює скаржнику, що він не позбавлений права на повторне звернення до господарського суду зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби з одночасним поданням заяви про поновлення встановленого частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України строку для звернення до суду з відповідною скаргою та належним її обґрунтуванням.

Керуючись статтями 118, 234, 235, 341 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Петрівського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.03.2025 про зняття арешту з нерухомого майна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в десятиденний строк у порядку, встановленому статтями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О. Татарчук