Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі
за позовом ОСОБА_1
до Громадської організації «Експертно-аналітичний центр «Медичний конструктор»
про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів, поновлення на посаді
Представники сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Мунька О.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 у справі №910/12373/24 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

14.03.2025 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення з Громадської організації «Експертно-аналітичний центр «Медичний конструктор» витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 46000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 розгляд вказаної заяви призначено на 26.03.2025.

20.03.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на подану позивачем заяву.

У судове засідання 26.03.2025 з`явився представник відповідача; представник позивача у судове засідання 26.03.2025 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 Господарського процесуального кодексу України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2024 у справі №916/101/23 зазначила, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Також частини четверта-шоста, сьома, дев`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката.

У судовому засіданні 12.03.2025 позивач заявив про намір подати докази понесення ним витрат на правову допомогу адвоката.

28.02.2024 між позивачем (клієнт) та адвокатом Сахнацьким О.А. (адвокат) укладено Додаткову угоду №3 до Договору про надання правової допомоги, де сторони визначили змість правової допомоги: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; 2) складення заяв, скарг, запитів, клопотань процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів клієнта по цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справах (провадженнях); 4) надання правової допомоги відповідно до цивільно-процесуального, господарсько-процесуального, кримінально-процесуального законодавства та адміністративного судочинства; 5) представництво інтересів під час проведення процесуальних і слідчих дій, розгляду цивільних, кримінальних, адміністративних справах (провадженнях) в судах; надання права підписання заяв, скарг, клопотань, в тому числі позовних заяв, зміну позовних вимог, мирових угод тощо; 6) витребування інформації (включаючи документи), що містять інформацію та відомості що стосуються персональних даних Клієнта та охороняються законом; 7) надання правової допомоги під час виконання судових рішень. 8) захист та/або представництво інтересів в правоохоронних органах, в т.ч. органах досудового розслідування (не залежно від місця здійснення), в судах усіх інстанцій, ДПС, МВС, Національної поліції, прокуратури, БЕБ, СБу, ДБР, НАБу, експертних установах (експертами), виконавчими органами та їх посадовими особами, органами місцевого самоврядування, його посадовими особами, підприємствами різних форм власності та фізичними особами. 9) інші повноваження необхідні для представництва, захисту прав та законних інтересів Клієнта, що витікають з даного Договору та чинного законодавства, в тому числі отримання конфіденційної інформації, інформації з обмеженим доступом, інформації про персональні дані та її використання виключно в інтересах виконання умов Договору, в тому числі медичні інформації та документів про стан здоров`я, інформації з міграційної та прикордонної служб, тощо.

У Додатковій угоді від 28.02.2024 сторони визначили, що відповідно до п. 2 Договору про надання правової допомоги гонорар адвоката (оплата послуг) становить 20000,00 грн. В цю суму включається: підготовку позовної заяви та пакету документів і подання позовної заяви до суду, участь в розгляді справи Господарського суду м. Києва (не більше 4 засідань), падання консультацій, висновків, вироблення правової позиції, транспортні витрати, канцелярські матеріали, поштові витрати.

Не включаються у вказану суму гонорару та оплачуються клієнтом окремо послуги адвоката: - за участь в кожному послідуючому засіданні (понад 4 засідання), з розрахунку 5000 грн. за кожне засідання в судді першої інстанції; - підготовка письмових процесуальних документів: заяв, скарг, клопотань, запитів - 1500 грн за кожен такий документ; - складання пояснення, відзивів, заперечень - 3000 грн. за кожний документ; - складання та подання апеляційних скарг у справі - 6000 грн.; - участь в розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

12.03.2025 між сторонами складено Акт виконаних робіт, який містить перелік наданих адвокатом послуг:

1) вивчення документів та вироблення правової позиції та алгоритму дій;

2) підготовка та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви з додатками, надсилання їх копій сторонам 04.10.2024;

3) участь та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях - 27.11.2024, 18.12.2024, 15.01.2024, 05.02.2025, 12.03.2025;

4) складання та подання до суду: - відповіді на відзив - 04.11.2024; - клопотання про призначення експертизи - 13.11.2024; - клопотання про витребування доказів - 18.11.2024; - заяви про зміну предмету позову - 07.01.2025; - заяви про забезпечення позову - 07.01.2025; - відповіді на відзив (по зміні) - 10.01.2025;

5) ознайомлення із документами, наданими відповідачем, щодо неможливості надати документи;

6) заперечення щодо доводів та міркувань, викладених відповідачем у поясненні щодо неможливості надати документи - 10.01.2025;

7) апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову;

8)адвокатського запиту до СУГУНП у м. Києві;

9) клопотання про долучення додаткових доказів - 14.01.2025.

Як вбачається з детального опису наданих адвокатом послуг на загальну суму 46000,00 грн, до нього включено:

1) вивчення документів та вироблення правової позиції та алгоритму дій,

2) підготовка та подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви з додатками, надсилання їх попій сторонам 04.10.2024,

3) участь та представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях Господарського суду міста Києва - 27.11.2024, 18.12.2024, 15.01.2024, 05.02.2025, 12.03.2025 - кожне засідання 5000,00 грн.,

4) складання та подання до суду: - відповіді на відзив - 04.11.2024 - 3000,00 грн.; - клопотання про призначення експертизи - 13.11.2024 - 1500,00 грн, - клопотання про витребування доказів - 18.11.2024 - 1500,00 грн, - заяви про зміну предмету позову - 07.01.2025 - 3000,00 грн, - заяви про забезпечення позову - 07.01.2025 - 1500,00 грн, - відповіді на відзив (по зміні) - 10.01.2025 - 3000,0 грн,

5) ознайомлення із документами наданими відповідачем щодо неможливості надати документи та підготовка і подання заперечення щодо доводів та міркувань, викладених відповідачем у поясненні щодо неможливості надати документи - 10.01.2025 - 3000 грн;

6) апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову - 1500 грн.;

7) адвокатського запиту до СУГУНП у м. Києві - 1500 грн.;

8) клопотання про долучення додаткових доказів - 1500 грн.

05.10.2024 позивач сплатив адвокату грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.10.2024.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що оскільки у призначенні платежу не вказано, що оплата здійснюється за надання правової допомоги саме у даній справі, то відсутні підстави приймати вказану платіжну інструкцію як доказ понесення позивачем адвокатських витрат саме у даній справі.

Так, матеріали справи не містять доказів, що адвокатом надаються позивачу адвокатські послуги в будь-яких інших питаннях, відмінних від судового спору у справі №910/12373/24.

При цьому, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі №280/2635/20 від 21.01.2021 висловлено правову позицію про те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд відшкодувати йому витрати на складання адвокатом клопотання про призначення експертизи - 13.11.2024 - 1500,00 грн, яке було відкликано позивачем, заяви про забезпечення позову - 07.01.2025 - 1500,00 грн, в задоволенні якої судом було відмовлено, та апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову - 1500 грн., в задоволенні якої було відмовлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025.

За таких обставин, суд не вбачає підстав покладати на відповідача понесені позивачем витрати у вказаній частині.

Крім того, відповідачем було вказано на неспівмірність заявлених до стягнення адвокатських витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також враховуючи подані позивачем заперечення, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим дійшов висновку стягнути з Громадської організації «Експертно-аналітичний центр «Медичний конструктор» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації «Експертно-аналітичний центр «Медичний конструктор» (03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, буд. 8-А, офіс 111; ідентифікаційний код: 43594300) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 03.04.2025.

Суддя О.М. Спичак