ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/264/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Зеленова Л.В. представник за довіреністю від 19.12.2024,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в

особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні

мережі України"

до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального

підприємства

про стягнення 163 313,76грн.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства про стягнення 163 313,76грн, з яких: 160 915,46грн основного боргу, 2 173,46грн пені та 224,84грн 3% річних, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 04.03.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/264/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31.03.2025.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 31.03.2025 не направив; про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

31.03.2025 представником Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства - адвокатом Власюк М.В. подано клопотання №132 від 31.03.2025 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її зайнятістю у справі в апеляційному суді.

У судовому засіданні 31.03.2025 представник позивача заперечила проти відкладення розгляду справи, вважала за можливе провести судове засідання за відсутності представника відповідача.

Розглянувши клопотання представника Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства про відкладення розгляду справи, господарський суд зазначає, що відповідно до частини 1 ст.216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч.2 ст.202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи. Зокрема, п.2 ч.2 ст.202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Обґрунтовуючи клопотання про відкладення розгляду справи, представник відповідача посилається на те, що вона буде брати участь у іншому судовому засіданні в апеляційному суді.

Однак, подаючи таке клопотання представник відповідача не надала доказів на підтвердження її зайнятості в іншому судовому засіданні, а також жодним чином не обґрунтувала необхідність такого відкладення - з метою вчинення будь-яких процесуальних дій, що потребують його особистої явки в судове засідання. Тому, у суду відсутні підстави вважати поважними наведені представником відповідача обставини зазначені в обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст.202 ГПК України).

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Суд зауважує, що у судове засідання 31.03.2025 міг з`явитися як представник Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства, так і керівник підприємства.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судове засідання 31.03.2025 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. До того ж суд зазначає, що адвокат самостійно визначає пріоритетність участі у судових засідань.

Судом також враховується, що представником відповідача було подано відзив на позовну заяву з додатками, тобто, останній скористався своїми правом на подачу заяви по суті, в якій письмово виклав свої заперечення щодо позовних вимог позивача у справі.

За приписами ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Отже, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі представника Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства, з огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2025 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні 31.03.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Типового договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №В000ЗТ023 від 01.09.2023 в частині проведення розрахунків за спожиті послуги з розподілу природного газу.

10.03.2025 надійшов відзив вих.№86 від 05.03.2025 на позов, у якому представник відповідача не заперечила наявність заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Однак зазначила, що заборгованість утворилася у зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача, оскільки в умовах воєнного стану відбулось значне погіршення платоспроможності споживачів (населення, бюджетних установ та організацій, юридичних осіб) та як наслідок зменшилось надходження грошових коштів за отримані послуги. В зв`язку з цим, відповідач просить зменшити розмір пені та 3% річних.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.09.2023 Новогуйвинське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство (відповідач) підписало заяву-приєднання №В0003Т023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого був укладений Типовий договір розподілу природного газу з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (позивачем).

Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п.6.4 Типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п.6.1 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.

У січні 2025 року позивач, на виконання умов зазначеного договору, надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 160 915,46грн, які відповідачем не були оплачені.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства 163 313,76грн, з яких: 160 915,46грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 2173,46грн пені та 224,84грн 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивач здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області (Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці). Право Позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (надалі - НКРЕКП) від 26.12.2022 № 1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371) (а.с.17-35) .

За приписами ч.1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (а.с.11-16).

Згідно з ч.2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

01.09.2023 відповідач підписав заяву-приєднання №В000ЗТ023 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с.40).

Також сторонами було підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до договору розподілу природного газу) щодо 2 об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (а.с.40 на звороті, 41-42).

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Так, за даними попереднього оператора газорозподільної системи (АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"), за період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року відповідач спожив сумарно 946 561,550 куб.м., що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу №3454 від 31.10.2023, №6605 від 30.11.2023, №8530 від 31.12.2023, №1759 від 31.01.2024, №4121 від 29.02.2024, №6426 від 31.03.2024, № 7594 від 30.04.2024, №10147 від 31.05.2024.

При цьому, для об`єкта відповідача за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Перемоги, 14А, приміщ.1), було додатково враховано обсяг мінімального розміру річної замовленої потужності згідно з вимогами п.2 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ - 314 куб.м. для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно п.6.1 Типового договору розподілу природного газу закріплено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ , що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п.6.2 Типового договору розподілу природного газу, тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Відповідно до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №1598 від 31.08.2023), для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,70грн за 1 куб. м. (без урахування ПДВ). З урахуванням ПДВ даний тариф становить 2,04грн за 1 куб. м.

Як свідчать матеріали справи, місячна вартість послуг з розподілу природного газу на січень 2025 року становила 160 915,46грн

Згідно з п.10 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Суд встановив, що у січні 2025 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом про надані послуги з розподілу природного газу №ЖИТ001868 від 31.01.2025 на суму 160 915,46грн (а.с.52 - на звороті).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться в ст.193 ГК України.

Відповідач доказів сплати заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу на суму 160 915,46грн не надав. Наявність зазначеної заборгованості не спростував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 160 915,46грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу та задовольняє їх в цій частині.

Стосовно позовних вимог про стягнення 2 173,46грн пені та 224,84грн 3% річних суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені у розмірі 2 173,46грн пені та 224,84грн 3% річних, які нараховано за період з 11.02.2025 по 27.02.2025 на суму боргу 160 915,46грн (а.с.53 на звороті - 54), суд встановив, що нарахування здійснені відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично вірними.

За викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 173,46грн пені та 224,84грн 3% річних є правомірними.

У відзиві відповідач просить зменшити пеню та 3% річних.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені та 3% річних суд враховує наступне.

Відповідно до ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Мотивуючи клопотання про зменшення розміру пені, відповідач вказував, що на підприємстві склалася тяжка фінансова ситуація, яка частково пов`язана із значною дебіторською заборгованістю населення (комунальні платежі). Також зазначає, що держава не в повному обсязі відшкодовує різницю в тарифах, яка виникла в зв`язку з замороженням розміру тарифів на теплову енергію на період воєнного стану.

Позивач у судовому засіданні 31.03.2025 заперечила проти зменшення пені та 3% річних, з посиланням не те, що ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" наказом Міністерства енергетики України №7 від 09.01.2024 року віднесено до критично важливих підприємств для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Також зазначала, що нараховані суми пені та річних не є надмірними.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Посилаючись на скрутний матеріальний стан, відповідач будь-яких підтверджуючих доказів цього не надав. Тобто, відповідачем документально не підтверджено обставин на які він посилається як підставу для зменшення розміру пені та річних.

При цьому суд зазначає, що при вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).

На переконання суду, співвідношення основної заборгованості (160 915,46грн) у співвідношенні із нарахованими пенею (2 173,46грн) та 3% річних (224,84грн) не є надмірними; розмір пені та 3% річних відповідає встановленим законодавством межам. При цьому відповідачем не доведено, що нарахування зазначених сум пені та 3% річних порушує принципи розумності, справедливості та добросовісності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та 3% річних.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства 2173,46грн пені та 224,84грн 3% річних суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 2422,40грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Новогуйвинського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (12441, Житомирська область, Житомирський район, селище міського типу Новогуйвинське, вулиця Миру, будинок 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ):

- 160 915,46грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу;

- 2 173,46грн пені;

- 224,84грн 3% річних;

- 2 422,40грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.04.25

Суддя Кравець С.Г.

Надіслати:

1. позивачу та представнику - електронний суд;

2. відповідачу - електронний суд.