Справа № 909/435/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
07.04.2025 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О.В.
розглянувши заяву (вх.№2831/25 від 02.04.2025) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до боржника: Ліцей №17 Івано-Франківської міської ради
про видачу судового наказу
ВСТАНОВИВ: Фізична особа - підприємця ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Ліцею №17 Івано-Франківської міської ради 143579 грн 00 коп. заборгованості за договором про закупівлю послуг від 26.01.2024 №10, 302 грн 80 коп. судового збору та 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
07.04.2025 суд видав судовий наказ про стягнення з Ліцею №17 Івано-Франківської міської ради 143579 грн 00 коп. заборгованості та 302 грн 80 коп. судового збору.
Порядок розгляду заяв в наказному провадженні урегульовано розділом ІІ ГПК України.
За приписами статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Відповідно до статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
У статті 150 ГПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу.
Згідно з частиною 3 статті 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Отже, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Натомість у силу приписів частини 2 статті 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами саме за результатами розгляду справи. При цьому розподіл судових витрат проводиться у судовому засіданні, склад та розмір витрат на оплату послуг адвоката входить до предмету доказування, що є неможливим у наказному провадженні.
З урахуванням цього законні підстави здійснювати розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Такої позиції дотримується Західний апеляційний господарський суд у постанові від 21.01.2022 у справі № 914/3116/21.
Таким чином, у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити.
Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині стягнення з Ліцею №17 Івано-Франківської міської ради 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана - 07.04.2025

Суддя О.В. Рочняк