ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/143/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Яхьяєва Д.Н. - довіреність від 19.12.2024,

від відповідача: Кімак З.К. - довіреність №4695/10 від 31.12.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в

особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні

мережі України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про стягнення 139 144,21грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 6 721 303,97грн, з яких: 6 582 159,76грн основного боргу, 125 229,78грн пені та 13 914,43грн 3% річних, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 05.02.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №906/143/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.03.2025.

Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито провадження у справі №906/143/25 в частині вимог про стягнення з відповідача - КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради на користь позивача - ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" 6 582 159,76грн основного боргу на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України. Продовжено розгляд справи №906/143/25 в частині стягнення 125 229,78грн пені, 13 914,43грн 3% річних та розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/143/25 до судового розгляду по суті на 27.03.2025.

26.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача на відповідача надійшли клопотання від 26.03.2025 про долучення до матеріалів справи копій платіжних інструкцій, які судом на стадії розгляду клопотань, в порядку ст.207 ГПК України долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.03.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги, з урахуванням заяви про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу. Проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% заперечила.

Представник відповідача підтримала подане клопотання про зменшення розміру пені на 90% з підстав, наведених у ньому.

У судовому засіданні 27.03.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що на підставі укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, у грудні 2024 року було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 8 882 159,76грн, які останній оплатив лише частково, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 6 582 159,76грн. У зв`язку з нездійсненням відповідачем оплати у повному обсязі послуг за грудень 2024 року, позивач нарахував до стягнення з відповідача 72 274,01грн пені та 8 030,45грн 3% річних.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 52 955,77грн пені та 5 883,98грн 3% річних, нарахованих за період з 30.12.2024 по 17.01.2025, за несвоєчасну оплату вартості послуг, наданих у листопаді 2024 року.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву. Водночас, 20.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання від 20.02.2025 про зменшення розміру пені на 90%.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" (оператор ГРМ) та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №LF00NT023 від 01.09.2023 року (а.с.41 на звороті).

Відповідно до п.1.3 типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу".

Пунктом 2.1. типового договору розподілу природного газу встановлено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 6.4 типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

У відповідності до п.6.6. типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до положень п. 8.2 типового договору розподілу природного газу, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно довідки ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" від 31.12.2024 року, розподіл природного газу, у період з 01.12.2024 по 31.12.2024, здійснюється до 56 об`єктів КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (на звороті а.с.54).

Відповідно до розрахунку місячної вартості послуг з розподілу природного газу на 2024 рік, відповідачу було визначено 1/12 річної замовленої потужності на 2024 рік у м. куб., зокрема, у листопаді 2024 року - 8 882 533,83грн, у грудні 2024 року - 8 882 159,76грн, що становило місячну вартість з ПДВ (на звороті а.с.54).

Відповідно до акту №ЖИТ025729 від 31.11.2024 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу у листопаді 2024 року у кількості 4 354 183,25 м. куб. на загальну суму 8 883 248,23грн з ПДВ (на звороті а.с.56).

Відповідно до акту №ЖИТ028185 від 31.12.2024 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу у грудні 2024 року у кількості 4 353 999,88 м. куб. на загальну суму 8 882 159,76грн з ПДВ (а.с.55).

Вказані акти підписані представниками сторін без будь-яких зауважень.

Позивач посилається на те, що відповідач отримані послуги за грудень 2024 року, у повному обсязі та визначений строк не оплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за грудень 2024 в сумі 6 582 159,76грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Також ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" нараховано до стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за несвоєчасну оплату вартості послуг, наданих у грудні 2024: 72 274,01грн пені та 8 030,45грн 3% річних; а також 52 955,77грн пені та 5 883,98грн 3% річних за несвоєчасну оплату вартості послуг, наданих у листопаді 2024 року.

Після відкриття провадження у справі, відповідач сплатив позивачу грошові кошти в сумі 6 582 626,80грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 12.02.2025 (а.с.85).

Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито провадження у справі №906/143/25 в частині вимог про стягнення з відповідача 6 582 159,76грн основного боргу, на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовідносини у справі виникли на підставі укладеного між сторонами типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №LF00NT023 від 01.09.2023 року, який за своє правовою природою є договором про надання послуг та регулюється главою 63 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Нормами статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У статті 905 ЦК України зазначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі кодекс ГРМ) визначено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до абзаців 1-2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Разом з тим, у абзаці 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ унормовано, що річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до розрахунку місячної вартості послуг з розподілу природного газу на 2024 рік, відповідачу визначено 1/12 річної замовленої потужності на 2024 рік, зокрема:

- у листопаді 2024 року - 4 354 183,25 м. куб., що становить 8 882 533,83грн місячної вартості послуг з ПДВ;

- у грудні 2024 року - 4 353 999,88 м. куб., що становить 8 882 159,76грн місячної вартості послуг з ПДВ (на звороті а.с.54).

Постановою НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 (з подальшими змінами) для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" визначено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі - 1,70грн за 1 м. куб. (без урахування ПДВ), з урахуванням ПДВ тариф становить - 2,04грн за 1 м. куб.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надавав відповідачу послуги по розподілу природного газу у період за листопад-грудень 2024 року, що підтверджується актами про надані послуги з розподілу природного газу:

- акт №ЖИТ025729 від 31.11.2024, відповідно до якого позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу у листопаді 2024 року у кількості 4 354 183,25 м. куб. на загальну суму 8 883 248,23грн з ПДВ (на звороті а.с.56).

- акт №ЖИТ028185 від 31.12.2024, відповідно до якого позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу у грудні 2024 року у кількості 4 353 999,88 м. куб. на загальну суму 8 882 159,76грн з ПДВ (а.с.55).

Отже, позивачем протягом спірного періоду в повному обсязі виконано зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу.

Натомість, як встановлено судом, станом на момент звернення позивача з даним позовом, відповідачем було проведено оплату за отримані у грудні 2024 року послуги за актом №ЖИТ028185 від 31.12.2024 з розподілу природного газу лише частково - на суму 2 300 000,00грн. Неоплаченою залишилася заборгованість у розмірі 6 582 159,76грн.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України, визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до п.6.6. типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено заборгованість в сумі 6 582 159,76грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 12.02.2025 (а.с.85), у зв`язку з чим ухвалою суду від 05.03.2025 закрито провадження у справі №906/143/25 в частині вимог про стягнення з відповідача 6 582 159,76грн основного боргу, на підставі пункту 2 частини 1 ст.231 ГПК України.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості послуг, наданих у грудні 2024 року, позивачем нараховано до стягнення 72 274,01грн пені за період з 11.01.2025 по 21.01.2025 на суму заборгованості 8 882 159,76грн (розрахунок заборгованості на звороті а.с.55).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1, 3 ст.549 ЦК України).

Розмір пені, що стягується в судовому порядку, обмежений статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що сторони у п. 8.2. типового договору погодили пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Суд перевіривши розрахунок пені у розмірі 72 274,01грн, за період з 11.01.2025 по 21.01.2025, встановив, що такі нарахування здійснені відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично вірними.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості послуг, наданих у грудні 2024 року, позивачем нараховано до стягнення 8 030,45грн - 3% річних за період з 11.01.2025 до 21.01.2025 на суму заборгованості 8 882 159,76грн (розрахунок заборгованості а.с.56).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 8 030,45грн, за період з 11.01.2025 до 21.01.2025, дійшов висновку, що останній є арифметично правильним та обґрунтованим.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 52 955,77грн пені та 5 883,98грн 3% річних, нарахованих за період з 30.12.2024 по 17.01.2025, за несвоєчасну оплату відповідачем вартості послуг, наданих у листопаді 2024 року (розрахунок заборгованості а.с. 57-59).

Як встановлено судом, у провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/1368/24 за позовом ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" до КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 5 808 907,58грн з яких: 5 682 533,83грн основного боргу за послуги з розподілу природного газу в листопаді 2024 року, 113 687,847грн пені та 12 685,91грн 3% річних.

У справі №906/1368/24 позивач заявляв до стягнення з відповідача 113 687,847грн пені та 12 685,91грн 3% річних, за період з 11.12.2024 по 29.12.2024, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати послуг з розподілу природного газу, що надані в листопаді 2024 року.

При цьому, ухвалою суду від 04.02.2025 закрито провадження у справі №906/1368/24 в частині стягнення 5 682 533,83грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

У мотивувальній частині рішення Господарського суду Житомирської області від 04.02.2025 у справі №906/1368/24, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача арифметично вірний, а визначені у ньому суми законні та обґрунтовані. Тобто, несвоєчасна оплата вартості наданої позивачем відповідачу послуги з розподілу природного газу у листопаді 2024 року підтверджується рішенням суду у справі №906/1368/24.

Перевіривши розрахунки пені у розмірі 52 955,77грн та 3% річних у розмірі 5 883,98грн, нарахованих за період наступний період, а саме - з 30.12.2024 по 17.01.2025, за несвоєчасну оплату відповідачем вартості послуг, наданих у листопаді 2024 року, суд встановив, що вони здійснені відповідно до умов договору і приписів чинного законодавства та є арифметично вірними.

Відповідачем заявлено клопотання від 20.02.2025 про зменшення пені на 90%, яке представник відповідача підтримала в судовому засіданні. В свою чергу представник позивача заперечила проти його задоволення.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України та статті 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, обґрунтовуючи клопотання від 20.02.2025 про зменшення розміру пені на 90% (а.с.71-72) вказує, що відповідач є теплопостачальною організацією, яка виробляє теплову енергію для потреб споживачів, в даному випадку - для бюджетних установ та організацій, інших споживачів та є збитковим, про що свідчить баланс (звіт про фінансовий стан). Збитки підприємства за дев`ять місяців 2024 року склали 19 527 тис. грн, а всього збитки підприємства згідно звіту про фінансовий стан станом на 30.09.2024 склали 402 821 тис. грн. Крім того, підприємство має значну дебіторську заборгованість за надані послуги з теплопостачання споживачам міста, яка станом на 30.01.2025, становить 277 571 600,63грн. Підприємство є комунальним та не є кінцевим споживачем природного газу. Крім того, основну заборгованість погашено під час розгляду справи. Зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №812 від 19.07.2022 передбачено що всі кошти, які надходять на поточні рахунки теплопостачальних організацій, перераховуються на небюджетні рахунки відкриті в органах Державної казначейської служби та перераховуються органами Казначейства згідно з таким розподілом: 65 відсотків - на рахунок ТОВ Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг, 35 відсотків - на рахунки теплопостачальних та теплогенеруючих організацій. Відповідач наголошує, що Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" на період дії воєнного стану та шести місяців після його закінчення введено мораторій на підвищення цін (тарифів) на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) та послуги з постачання гарячої води для всіх категорій споживачів. Оскільки державою не в повному обсязі відшкодовується заборгованість з різниці в тарифах, яка виникла через прийняття вказаного закону, тому відповідач не може виконувати свої зобов`язання у повному обсязі. Враховуючи складне матеріальне становище та ситуацію що склалася, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%.

ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% з підстав, викладених у запереченнях від 05.03.2025 (а.с.93-96). Вказує, що розмір заявленої до стягнення пені складає лише 1,9% від розміру заборгованості і є співмірним. Вважає, що якщо відповідач буде порушувати свої зобов`язання і не нестиме ризик негативних наслідків, зокрема, у вигляді неустойки, це призведе до погіршення фінансового становища позивача, який є оператором газорозподільної системи, а зменшення пені на 90% фактично нівелюватиме значення пені, як виду цивільної відповідальності за порушення зобов`язання та сприятиме допущенню відповідачем нових порушень умов договору.

Проаналізувавши доводи сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності; враховуючи інтереси обох сторін; з огляду на обставини, на які посилається відповідач у поданому ним клопотанні та наявні в матеріалах справи докази; приймаючи до уваги погашення відповідачем заборгованості у повному обсязі станом на дату розгляду справи; зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем збитків, а також те, що інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимог про стягнення 3% річних; враховуючи встановлені судом обставини щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання та поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені в розмірі 125 229,78грн на 30%, що становить 87 660,85грн, які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому, зменшуючи розмір пені до 87 660,85грн, суд виходить із того, що неустойка є стимулюванням належного виконання договірних зобов`язань, а надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76,77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 87 660,85грн пені та 13 914,43грн 3% річних. У стягненні 37 568,93грн пені суд відмовляє у зв`язку зі зменшенням заявленої до стягнення суми, за клопотанням відповідача.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладається 2 422,40грн витрат по сплаті судового збору, враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана до суду в електронній формі через систему "Електронний суд".

При цьому, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст.233 ГК та частини 3 ст.551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосуванням судом права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені на 30% - до 87 660,85грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, Житомирська область, м. Житомир, вул. Київська, буд. 48, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; ) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35; ):

- 87 660,85грн пені;

- 13 914,43грн 3% річних;

- 2 422,40грн судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.03.25

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу () та представнику позивача - Електронний Суд,

2 - відповідачу () та представнику відповідача - Електронний Суд.