ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025м. ХарківСправа № 922/4754/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ» (49044, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шевченка, будинок, 17, ідентифікаційний код особи 25532809)
до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (61037, Україна, Харківська обл., місто Харків, проспект Героїв Харкова, будинок, 199, ідентифікаційний код особи 05762269)
про стягнення індексу інфляції та 3% процентів річних
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - Бакулін А.С.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ» з позовом до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» та просить суд:

1. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ» (, адреса: 61037, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 199) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОІНВЕСТ» (Місцезнаходження: 49044, Україна, м. Дніпро, вул. Шевченко, д. 17, ідентифікаційний код в п/р НОМЕР_1 в «Райффайзен Банк» м. Київ, МФО 380805) індекс інфляції у розмірі 1 245 697,99 грн. та три проценти річних у розмірі 392 167,95 грн, що нараховані на заборгованість стягнену рішенням господарського суду Харківської області від 04.11.2020 ро у справі № 922/2129/20.

2. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ» (, адреса: 61037, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 199) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОІНВЕСТ» (Місцезнаходження: 49044, Україна, м. Дніпро, вул. Шевченко, д. 17, ідентифікаційний код в п/р НОМЕР_1 в «Райффайзен Банк» м. Київ, МФО 380805) індекс інфляції у розмірі 8 643,38 грн та три проценти річних у розмірі 2 741,64 грн, що нараховані на заборгованість стягнену додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 23.11.2020 ро у справі № 922/2129/20.

3. В порядку ч.2 ст.625 ЦКУ та ч.10 ст.238 ГПКУ зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання:

- нарахувати Відповідачу інфляційні втрати, як це передбачено ч.2 ст. 625 ЦКУ, за весь період прострочення оплати боргу, що не був врахований в рішенні суду, починаючи з 15.11.2024 року, по дату повного погашення боргу, за формулою:

Сінф.втрат = Сп х Пс,

Де:

Сінф.втрат - сума інфляційних втрат за період прострочки.

Сп - загальна сума грошової заборгованості разом з інфляційними втратами на початок періоду.

Пс - індекс інфляційного розрахунку за весь період прострочки, розрахунок, якого здійснюється за формулою:

Пс = (ІІ1 : 100) x (ІІ2 : 100) x (ІІ3 : 100) x ... (ІІZ : 100)

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

.....

ІІz - індекс інфляції за останній місяць прострочення, та стягувати ці інфляційні втрати з відповідача, якщо буде мати місце примусового виконання рішення;

Розрахунок інфляційних втрат в Позові виконано станом на 15.11.2024 року;

- нараховувати Відповідачу 3% річних, як це передбачено ч.2 ст. 625 ЦКУ, за весь період прострочення оплати боргу, що не був врахований в рішенні суду, починаючи з 04.12.2024 року, по дату повного погашення боргу, за формулою:

Сума санкції = Ск x 3 % (ст.625 ЦКУ) x Д : 365 : 100, де

Ск - загальна сума грошової заборгованості разом з інфляційними втратами на кінець періоду,

Д - кількість днів прострочення, та стягувати даний відсоток з Відповідача на користь Позивача, якщо буде мати місце примусове виконання рішення.

Розрахунок суми 3 % річних в позові виконано станом на 25.12.2024 р.

4. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ» (, адреса: 61037, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 199) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОІНВЕСТ» (Місцезнаходження: 49044, Україна, м. Дніпро, вул. Шевченко, д. 17, ідентифікаційний код в п/р НОМЕР_1 в «Райффайзен Банк» м. Київ, МФО 380805) суму судового збору у розмірі 24 738,76 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою суду від 31.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 03.02.2025 о 11:45, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

16.01.2025 за вх. 1153 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог.

21.01.2025 за вх. 1641 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 03.02.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.03.2025 р. о 10:00.

03.02.2025 за вх. 2832 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, зокрема, відповідач просить суд зменшити розмір річних та інфляційних на 90% від належним чином обґрунтованих сум, визнаних судом.

Засідання відкладалося з 03.03.2025 по 31.03.2025.

Представник позивача в судове засідання 31.03.2025 не з`явився. Присутній в засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти позовних вимог, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

04 листопада 2020 року за результатами розгляду справи № 922/2129/20 за позовом АТ «ЮНІКОН» до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» господарський суд Харківської області ухвалив рішення, яким вирішив стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон" 1518285,74 грн. основного боргу, 284652,90 грн. пені, 29557,00 грн. 1% річних, 49977,21 грн. інфляційних; а також 27798,17 грн. судового збору. Також рішенням було зобов`язано орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати починаючи з 08.08.2020 року і до моменту виконання цього рішення проценти (1% річних) за визначеною формулою.

23.11.2020 року за результатами розгляду заяви АТ «ЮНІКОН» про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/2129/20 господарський суд Харківської області ухвалив додаткове рішення, яким вирішив стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299; ідент. Код 00213121) на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13700 грн.

На виконання вищевказаних рішень суду господарський суд Харківської області видав накази.

20.09.2021 за результатами розгляду заяви АТ «ЮНІКОН» про заміну сторони у виконавчому провадженні господарський суд Харківської області ухвалою постановив замінити боржника у виконавчому провадженні ВП № 66265884 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 10.12.2020 року у справі № 922/2129/20 з Державного підприємства "Завод Електроважмаш" на його правонаступника Акціонерне товариство "Завод Електроважмаш" (61089, місто Харків, проспект Московський, будинок 299, ідентифікаційний код юридичної особи 00213121). Замінити боржника у виконавчому провадженні ВП № 66265902 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 24.12.2020 року у справі № 922/2129/20 з Державного підприємства "Завод Електроважмаш" на його правонаступника Акціонерного товариства "Завод Електроважмаш" (61089, місто Харків, проспект Московський, будинок 299, ідентифікаційний код юридичної особи 00213121).

10 січня 2023 між АТ «ЮНІКОН», ідентифікаційний код в (далі за текстом - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ», ідентифікаційний код в (далі за текстом - Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі - Договір). Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2.10. Договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до Покупця - ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» (код ЄДРПОУ 0213121), правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ», за Договором № 238-10/348-ВК від 17.12.2018 р. у сумі 1 923 971,02 грн. (один мільйон дев`ятсот двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят дві гривні 02 копійки), що стягнені рішенням господарського суду Харківської області від 04.11.2020 р. та додатковим рішення господарського суду Харківської області від 23.11.2020 р. у справі № 922/2129/20.

29.08.2024 розглянувши заяву ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ» про заміну про заміну сторін у виконавчих провадженнях господарський суд Харківської області постановив ухвалу, якою здійснив заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача.

Позивач вказував, що він є кредитором, а Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» (АТ «Укренергомашини») боржником, однак рішення господарського суду Харківської області від 04.11.2020 та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.11.2020 не виконані.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язання з оплати грошового зобов`язання, що стягнено рішенням господарського суду Харківської області від 04.11.2020 та додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 2311.2020 у справі № 922/2129/20 позивачем було нараховано відповідачу інфляційні втрати та три проценти річних у загальному розмірі 1 649 250,96 грн відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечив повністю, у відзиві на позовну заяву зазначив про наявність законних підстав у відповідача не виконувати судові рішення на даний час, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» від 16.01.2019 № 36-р, Відповідач (орган управління - Кабінет Міністрів України), включений до переліку об`єктів великої приватизації державної власності (розмір пакета акцій - 75,22407664%). До даного переліку Відповідач був включений згідно п.3 Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства «Турбоатом» від 26.08.2021 № 1005-р (набрало чинності 26.08.2021) під попередньою назвою - Акціонерне товариство «Турбоатом». Під нинішньою назвою Відповідач зазначений у вказаному переліку згідно п.2 Розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання управління акціонерним товариством «Українські енергетичні машини» від 06.10.2021 № 1228-р (набрало чинності 06.10.2021). З даного переліку Відповідач після його внесення не виключався. АТ «Завод «Електроважмаш» також віднесений до переліку об`єктів великої приватизації державної власності, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України № 36-р від 16.01.2019. При чому спочатку правопопередник вказаного товариства - ДП «Завод «Електроважмаш» з моменту набрання чинності Розпорядження № 36-р, а потім й АТ «Завод «Електроважмаш» перебували постійно у переліку об`єктів великої приватизації державної власності. А тому від самого моменту набрання законної сили судового рішення від 04.11.2020, а також додаткового рішення від 23.11.2020 у справі № 922/2129/20, та моменту відкриття за ними виконавчого провадження у Відповідача (правопопередника) існували законні підстави не виконувати дані рішення, які є й на цей час. Згідно ч.7 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації. Відповідач вказував, що на цей час у відповідності до Наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.12.2024 № 167, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» включено до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Також, відповідач заперечував проти здійснених позивачем розрахунків, зазначаючи, що нормою ч.10 ст. 238 ГПК України не передбачається можливість нарахування інфляційних витрат до моменту виконання рішення. А нарахування 3% річних не передбачено умовами п. 9.5. договору № 238-10/348-ВК від 17.12.2018.

Окрім того, у запереченнях на відповідь на відзив відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В п. 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. вказано, що за приписом частини п`ятої статті 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на які заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення. Кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Це положення спрямоване на захист майнового права та інтересу стягувача (кредитора у зобов`язанні), реальне забезпечення виконання зобов`язань та рішень суду. Оскільки у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та зобов`язання, стягувач (кредитор) зазнає матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та від неправомірного користування належними йому до сплати коштами.

З цих же підстав суд не приймає доводів відповідача про наявність у нього законних підстав для невиконання рішення суду через включення його до переліку об`єктів великої приватизації та зупинення вчинення виконавчих дій, а отже відсутня вина, яка є необхідною ознакою для застосування до боржника міри відповідальності, у тому числі таких як стягнення річних та інфляційних.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Як було встановлено судом, 04 листопада 2020 року за результатами розгляду справи № 922/2129/20 за позовом АТ «ЮНІКОН» до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» господарський суд Харківської області ухвалив рішення, яким вирішив стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон" 1518285,74 грн. основного боргу, 284652,90 грн. пені, 29557,00 грн. 1% річних, 49977,21 грн. інфляційних; а також 27798,17 грн. судового збору. Також рішенням було зобов`язано орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати починаючи з 08.08.2020 року і до моменту виконання цього рішення проценти (1% річних) за визначеною формулою.

Згідно з приписами частини десятої статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.11.2020 було визначено нарахування починаючи з 08.08.2020 року і до моменту виконання цього рішення проценти (1% річних) на суму основного боргу, простроченого відповідачем. Розмір відсотків визначено виходячи з умов п.9.5 Договору № 238-10/348-ВК від 17.12.2018.

Таким чином, нарахування відсотків на суму основного боргу уже передбачено судовим рішенням по справі № 922/2129/20, а тому повторне нарахування відсотків річних на суму основної заборгованості є неправомірним.

Також, неправомірним є нарахування позивачем 3% річних на суму загального боргу, в яку включено інфляційні втрати за майбутні періоди.

На суми річних та інфляційних втрат, які за своєю суттю є мірою відповідальності відповідача перед кредитором не можуть бути повторно застосовані повторні стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

Враховуючи викладене, за рішенням від 04.11.2020 на основну заборгованість 1518285,74 грн підлягають нарахуванню інфляційні втрати в розмірі 911721.83 грн з дати набрання рішенням законної сили - 08.12.2020 по дату, заявлену в позовній заяві - 15.11.2024, виходячи з наступних розрахунків: індекс інфляції за весь період = 1.6004942 (грудень 2020 р. - 100.9%, січень 2021 р. - 101.3%, лютий 2021 р. - 101%, березень 2021 р. - 101.7%, квітень 2021 р. - 100.7%, травень 2021 р. - 101.3%, червень 2021 р. - 100.2%, липень 2021 р. - 100.1%, серпень 2021 р. - 99.8%, вересень 2021 р. - 101.2%, жовтень 2021 р. - 100.9%, листопад 2021 р. - 100.8%, грудень 2021 р. - 100.6%, січень 2022 р. - 101.3%, лютий 2022 р. - 101.6%, березень 2022 р. - 104.5%, квітень 2022 р. - 103.1%, травень 2022 р. - 102.7%, червень 2022 р. - 103.1%, липень 2022 р. - 100.7%, серпень 2022 р. - 101.1%, вересень 2022 р. - 101.9%, жовтень 2022 р. - 102.5%, листопад 2022 р. - 100.7%, грудень 2022 р. - 100.7%, січень 2023 р. - 100.8%, лютий 2023 р. - 100.7%, березень 2023 р. - 101.5%, квітень 2023 р. - 100.2%, травень 2023 р. - 100.5%, червень 2023 р. - 100.8%, липень 2023 р. - 99.4%, серпень 2023 р. - 98.6%, вересень 2023 р. - 100.5%, жовтень 2023 р. - 100.8%, листопад 2023 р. - 100.5%, грудень 2023 р. - 100.7%, січень 2024 р. - 100.4%, лютий 2024 р. - 100.3%, березень 2024 р. - 100.5%, квітень 2024 р. - 100.2%, травень 2024 р. - 100.6%, червень 2024 р. - 102.2%, липень 2024 р. - 100%, серпень 2024 р. - 100.6%, вересень 2024 р. - 101.5%, жовтень 2024 р. - 101.8%).

23.11.2020 року за результатами розгляду заяви АТ «ЮНІКОН» про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/2129/20 господарський суд Харківської області ухвалив додаткове рішення, яким вирішив стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299; ідент. Код 00213121) на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13700 грн.

В той же час, 3% річних та збитки від інфляції не можуть бути нараховані на суму витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказані суми не є заборгованістю, яка утворилась внаслідок невиконання боржником зобов`язань за договорами, а є процесуальним засобом відшкодування пронесених судових витрат.

Отже, правомірним у даному випадку може бути нарахування інфляційних втрат виключно на суму основного боргу.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ».

Щодо клопотання відповідача про зменшення річних та збитків від інфляції, суд зазначає, що положення ст.233 Господарського кодексу України передбачають зменшення саме штрафних санкцій. Водночас, як вже зазначалось судом, відповідальність, передбачена положеннями ст.625 Цивільного кодексу України у вигляді обов`язку боржника сплатити інфляційні та 3% річних не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності, що носить компенсаторний характер і пов`язаний особливою природою грошей, що мають властивість знецінюватись. На відміну від штрафних санкцій метою яких є збагачення кредитора, інфляційні та відсотки річних будучи акцесорними до основного зобов`язання у свої природі є особливого роду збитками, (сателітні), що не вимагають доведення та існують в силу змісту грошового зобов`язання, завданням яких є відновлення майнових прав кредитора.

Відтак, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом на підставі ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України.

Що стосується клопотання позивача про застосування положень ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її застосування, оскільки за приписами даної статті суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В даному випадку стягуються лише інфляційні втрати, продовження нарахування яких ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (61037, Україна, Харківська обл., місто Харків, проспект Героїв Харкова, будинок, 199, ідентифікаційний код особи 05762269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ» (49044, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шевченка, будинок, 17, ідентифікаційний код особи 25532809) інфляційні втрати - 911 721,83 грн та 13 675,83 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "07" квітня 2025 р.

Суддя Л.С. Лаврова