УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

Справа № 911/2524/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква

про стягнення 1 079 096,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 про повернення апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24. Вказана касаційна скарга була надіслана 19.03.2025 до Верховного Суду засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква, Верховний Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є, зокрема, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 911/2524/24, якою на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд повернув апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24, оскільки у визначений судом строк Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква не в повному обсязі усунув недоліки апеляційної скарги, а саме не доплатив судовий збір на суму 4855,93 грн.

Не погоджуючись із ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 911/2524/24, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Верховний Суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква 26.12.2024 у встановлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24 залишено без руху на підставі частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з несплатою судового збору в установленому законом поряду та розмірі; надано скаржнику строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

14.02.2025 від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків разом із платіжною інструкцією від 23.12.2024 № 786 про сплату судового збору в сумі 19 423,74 грн.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква не повністю виконав вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025, а саме, усуваючи недоліки апеляційної скарги, скаржник подав до суду платіжну інструкцію від 23.12.2024 № 786 на суму 19 423,74 грн, тоді як в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху відповідачу було роз`яснено, що сума судового збору, яка має бути сплачена за подання апеляційної скарги, становить 24 279,67 грн. Установивши, що недоліки апеляційної скарги скаржник не усунув у повному обсязі, колегія суддів повернула апеляційну скаргу, посилаючись при цьому на частину 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з урахуванням такого.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення 1 079 096,53 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, звертаючись із апеляційною скаргою, заявник мав сплатити судовий збір у сумі 24 279,67, а саме 1 079 096,53 грн х 1,5 % х 150 %, де 1 079 096,53 грн - оспорювана сума; 1,5 % - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної вимоги майнового характеру; 150 % - ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Скаржник зазначає, що за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у цій справі сплатив 150 % суми судового збору, яка була сплачена при поданні позовної заяви. Верховний Суд зазначає, що, сплачуючи судовий збір за подання позовної заяви, позивач застосував коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки подавав позовну заяву в електронній формі через підсистему "Електронний суд". Такий коефіцієнт пониження ставки судового збору може застосовуватися лише при поданні документів до суду в електронній формі (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір"). Однак скаржник подав апеляційну скаргу в паперовому вигляді, що унеможливлює застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Апеляційний господарський суд установив, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква не виконав вимоги ухвали від 10.02.2025 про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на те, що заявник апеляційної скарги не подав докази сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі за подачу апеляційної скарги, правильне застосування Північним апеляційним господарським судом норм Господарського процесуального кодексу України при постановленні ухвали від 04.03.2025 про повернення апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Конструкція вказаної правової норми процесуального закону не передбачає подвійного тлумачення, її правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду щодо застосування положень частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 (Levages Prestations Services v. France (заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 911/2524/24.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що рішення місцевого господарського суду може бути оскаржено в касаційному порядку лише після апеляційного перегляду справи (пункт 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України). Доводи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква, викладені у поданій касаційній скарзі, щодо незгоди скаржника з рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2024 у справі № 911/2524/24 колегія суддів залишає без розгляду, оскільки апеляційний перегляд справи № 911/2524/24 не відбувся.

Керуючись статтею 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 911/2524/24.

2. Матеріали касаційної скарги повернути Квартирно-експлуатаційному відділу міста Біла Церква.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак