ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Справа№ 757/2254/18-ц

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 01.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025

про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони виконавчого провадження

у справі № 757/2254/18-ц (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до ОСОБА_1 )

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №757/2254/18-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №757/2254/18-ц задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар».

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц, апеляційну скаргу на яке повернуто ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості по кредиту в розмірі 5 767 600,00 доларів США, суму заборгованості по процентах в розмірі 408 380,75 доларів США, суму пені по кредиту в розмірі 143 689,21 грн., суму пені по процентам в розмірі 824 921,60 грн., суму 3% річних по тілу кредиту в розмірі 16 726,12 грн., суму 3% річних за процентами в розмірі 97 322,79 грн., суму штрафу в розмірі 1 088 380,00 грн. та суму судового збору в розмірі 616 700,00 грн.

- 03.09.2024 між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» було укладено договір №1 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, посвідчений приватним нотаріусом Київського МН О Липовенко С.М., реєстр. № 723, внаслідок укладення якого до ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» перейшло належне позивачеві право вимоги до боржника - відповідача, в тому числі за рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц та наказом від 03.11.2023, виданим на виконання зазначеного рішення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 757/2254/18-ц і ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- будь-яких повідомлень про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №757/2254/18-ц він не отримував;

- йому не відомо про законність підстав для зміни сторонами виконавчого провадження, проте він вважає, що такі підстави відсутні;

- йому невідомо про відкриття виконавчого провадження, а у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміні її сторони є неможливою.

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 апеляційну скаргу у справі № 757/2254/18-ц передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №757/2254/18-ц залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України, скаржнику надано десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, 04.03.2025 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в додатках до якої міститься квитанція № 7004-0654-5647-8473 від 28.02.2025 про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 757/2254/18-ц, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 757/2254/18-ц призначено до розгляду на 01.04.2025 об 11 год. 30 хв., витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 757/2254/18-ц.

17.03.2025 матеріли цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

31.03.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому заявник, з посиланням на зайнятість адвоката Володько С.С. в іншому судовому засіданні (справа № 381/1258/20), просить відкласти судове засідання по справі № 757/2254/18-ц, призначене на 01.04.2025 на 11:30 год. на іншу дату (крім 08.04.2025, 14.05.2025, 17.04.2025, 22.04.2025 та 25.04.2025).

Порадившись на місці, колегія суддів не зійшла підстав для задоволення поданого відповідачем клопотання про відкладення з огляду на наступне.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів в цьому випадку не визнає поважними причини неявки у судове засідання 01.04.2025 у цій справі відповідача та зауважує відповідачу на тому, що він має право представляти свої інтереси особисто, проте доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні відповідача суду не надано.

Слід зазначити і про те, що:

- з відомостей, які містяться на сайті Судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, справу № 381/1258/20, з огляду на участь у якій адвокат моду прийняти участь у цій справі, до розгляду на 01.04.2025 об 11:00 год. призначено 13.02.2025;

- зі змісту доданої до клопотання копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1447925 від 28.03.2025 слідує, що відповідний договір про надання правової допомоги між відповідачем та адвокатом Володько С.С. укладено 28.03.2025;

- отже, відповідач, укладаючи 28.03.2025 договір з адвокатом Володько С.С. мав бути обізнаним щодо неможливості останнього прийняти участь у судовому засіданні 01.04.2025 та, відповідно, не був позбавлений можливості укласти відповідний договір з іншим адвокатом, проте таким правом не скористався.

Окрім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні 01.04.2025 за відсутності уповноваженого представника відповідача. Відсутність представника відповідача в цьому випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя, оскільки процесуальну позицію відповідача викладено у апеляційній скарзі, а участь представників в судовому засіданні не була визнана обов`язковою.

Близька за змістом правова позиції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/11818/18.

Станом на 01.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Учасники судового процесу представників в судове засідання не направили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників учасників судового процнсу за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвалу суду першої інстанції не підлягає скасуванню або зміні, з наступних підстав.

15.01.2018 Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до Печерського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по кредиту в розмірі 5 767 600,00 доларів США, суми заборгованості по процентах в розмірі 408 380,75 доларів США, суми пені по кредиту в розмірі 143 689,21 грн., суми пені по процентам в розмірі 824 921,60 грн., суми 3% річних по тілу кредиту в розмірі 16 726,12 грн., суми 3% річних за процентами в розмірі 97 322,79 грн., суму штрафу в розмірі 1 088 380,00 грн., яка виникла у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» за кредитним договором №20-1845/2-1 від 18.06.2013 та заявлена до стягнення з відповідача на підставі договору поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2020 у цій справі, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2020 та постановою Верховного Суду від 22.02.2021, провадження у цивільній справі закрито з посиланням на те, що спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2021 справу №757/2254/18-ц передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц, позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості по кредиту в розмірі 5 767 600,00 доларів США, суму заборгованості по процентах в розмірі 408 380,75 доларів США, суму пені по кредиту в розмірі 143 689,21 грн., суму пені по процентам в розмірі 824 921,60 грн., суму 3% річних по тілу кредиту в розмірі 16 726,12 грн., суму 3% річних за процентами в розмірі 97 322,79 грн., суму штрафу в розмірі 1 088 380,00 грн. та суму судового збору в розмірі 616 700,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2023, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.11.2023, задоволено заяву відповідача про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05. 2023 у справі №757/2254/18-ц та відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц до 23.05.2024.

03.11.2023 Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц видано наказ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 скасовано, в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення відмовлено.

20.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар», в якій заявник просить замінити стягувача (позивача) у справі №757/2254/18-ц Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №757/2254/18-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №757/2254/18-ц задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц, з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар».

Колегія суддів вважає вказану ухвалу законною, з огляду на наступне

Предметом розгляду у цій справі №757/2254/18-ц є вимоги про стягнення з відповідача, як поручителя третьої особи 1 за укладеним з позивачем договором поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017, заборгованості третьої особи 1 перед позивачем, яка виникла за укладеним між ними кредитним договором № 20/1845/2-1 від 18.06.2013 наявність та розмір якої (заборгованості) встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2019 у справі № 910/22873/17.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Матеріалами справи підтверджено наступне.

Протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-543 від 07.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» визнано переможцем електронного аукціону (реєстраційний номер лота: GL19N1126314) з продажу пулу актів банків, зокрема і Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Згідно з вказаним протоколом ТОВ «ФК «Вінстар» мав перерахувати позивачу 40 426 844,42 грн., що ним було зроблено платіжними інструкціями №54, 55, 56 від 21.08.2024.

03.09.2024 позивач (Банк) та ТОВ «ФК «Вінстар» (Новий кредитор) уклали договір №1 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Липовенко С.М., реєстр. № 723 (далі договір № 1), у п. 1 якого погоджено, що Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, дебіторів, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), генеральними договорами на здійснення кредитних операцій, договорами про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави договорами банківських рахунків, договорів на розрахунково-касове обслуговування, договорів обслуговування зарплатних проектів, договорами на відкриття рахунків в цінних паперах тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2. Договору №1 Новий кредитор в день настання Відкладальної обставини відповідно до пункту 17-1 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

У п. 17-1. договору №1 сторони погодили, що цей Договір укладається з відкладальною обставиною (в розумінні ч. 1 ст. 212 ЦК України), а саме: укладення Новим кредитором договорів купівлі-продажу (договорів відступлення прав вимоги) щодо усього майна та майнових прав/прав вимоги, які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став Новий кредитор, GFD001-UA-543 сформованого 07.08.2024 року далі і вище за текстом - Відкладальна обставина. Взаємні права та обов`язки Сторін за цим Договором виникають з моменту настання Відкладальної обставини. Права вимоги переходять від Банка до Нового кредитора після настання Відкладальної обставини. До моменту настання Відкладальної обставини Права вимоги належать Банку. Сторони домовились, що у випадку, не настання Відкладальної обставини до 04.09.2024 включно, права та обов`язки у Сторін за цим Договором не виникають, та Права вимоги на підставі цього Договору до Нового кредитора не переходять.

Матеріали справи не містять доказів ненастання Відкладальної обставини до 04.09.2024 включно.

З переліку договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами слідує, що за договором № 1 ТОВ «ФК «Вінстар» набуло право вимоги, серед іншого, і за укладеним між третьою особою 1 та позивачем кредитним договором № 20/1845/2-1 від 18.06.2013 (п.41.1) та укладеним між позивачем та відповідачем договором поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017 (п.41.1).

Згідно з підписаним ТОВ «ФК «Вінстар» та позивачем актом прийому-передачі документів заявнику, серед іншого, були передані кредитний договір № 20/1845/2-1 від 18.06.2013 з договорами про внесення змін (п.261-267) договір поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017 (п.277) та матеріалами судових справ № 910/22873/17 та № 757/2254/18-ц.

У п. 3 договору 1 сторони погодили, що Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом п`яти днів з дня настання Відкладальної обставини та набрання чинності цим договором.

На виконання п. 3 договору 1 ТОВ «ФК «Вінстар» направив відповідачу за адресою: 01015, м. Київ, вул.. Старонаводницька 8-А, кв.2 (вказана адреса зазначена відповідачем у апеляційні скарзі як власна - примітка суду) відповідне повідомлення, що підтверджується наявними у справі копіями фіскального чеку, списку згрупованих відправлень та опису вкладення (а.с. 54-61 т.7).

Верховний Суд у постанові від 25.01.2021 у справі № 910/9359/20 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, з 03.09.2024 ТОВ «ФК «Вінстар» є правонаступником позивача, серед іншого, за кредитним договором № 20/1845/2-1 від 18.06.2013 з договорами про внесення змін та договором поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017

Докази визнання недійсним договору №1 або розірвання його у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні, а відтак, з огляду на приписи ст. 204 ЦК України, договір про відступлення права вимоги № 6 є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки, що свідчить про те, що матеріалами справи підтверджується факт переходу від позивача до ТОВ «ФК «Вінстар» права вимоги за кредитним договором № 20/1845/2-1 від 18.06.2013 з договорами про внесення змін та договором поруки №20-1845/2-1-13062017/п2 від 13.06.2017.

Статтею 52 ГПК України встановлено, що:

- у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1);

- усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (ч. 2);

- про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу (ч. 3).

Відповідно до положень ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 у справі № 917/1339/16).

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 334 ГПК України , а саме у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга цієї статті).

Відповідно до ч. 5 ст. 334 ГПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права.

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань щодо можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Щодо посилання апелянта на те, що йому невідомо про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу, в той час як у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна його сторони є неможливою, слід зазначити наступне.

У разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17);

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17. У постанові від 18.01.2022 у справі № 34/425 Велика Палата Верховного Суду від вказаної позиції вирішила не відступати.

Отже те, що у цій справі 03.11.2023 Господарським судом міста Києва видано наказ строк пред`явлення якого до виконання на даний час не закінчився, а докази виконання такого наказу відсутні, навіть за відсутності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання наказу у цій справі на даний час триває стадія виконавчого провадження, а відтак суд першої інстанції цілком вірно замінив саме стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 у справі №757/2254/18-ц, з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар».

Щодо посилань апелянта на те, що будь-яких повідомлень про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №757/2254/18-ц він не отримував, колегія суддів зазначає про те, що матеріалами справи підтверджується направлення судом першої інстанції всіх процесуальних документів відповідачу за адресою: 01015, м. Київ, вул.. Старонаводницька 8-А, кв.2 (вказана адреса зазначена відповідачем у апеляційні скарзі як власна - примітка суду) та їх повернення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 757/2254/18-ц, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 757/2254/18-ц залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі № 757/2254/18-ц залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 01.04.2025

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров