РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа №910/12679/24

За позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
доОСОБА_1
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд"
про стягнення боргу у розмірі 18 403 305,90 Євро та штрафу у розмірі 40 000,00 грн
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Бабенко А.І.
від відповідача:Сєдой О.О.
від третьої особи:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 18 403 305,90 Євро та штрафу у розмірі 40 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" не було виконано своїх зобов`язань позичальника за укладеними в рамках Генерального кредитного договору №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД від 23.12.2020 кредитними договорами з повернення суми кредиту, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" виник борг перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" з повернення суми кредиту за Додатковою угодою №15 від 06.03.2023 (договір №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-НА15) у розмірі 6 801 496,44 Євро, за Додатковою угодою №14 від 03.03.2023 (договір №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-НА14) у розмірі 4 659 999,83 Євро та за Додатковою угодою №13 від 28.12.2022 (договір №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-НА13) у розмірі 6 941 809,63 Євро, а також наявний обов`язок сплатити штраф за порушення п.п. 4.2.6 та 4.2.25 Генерального кредитного договору №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД від 23.12.2020 у розмірі 40 000,00 грн.

В свою чергу, за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" своїх зобов`язань за Генеральним кредитним договором №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД від 23.12.2020 та укладеними в його рамках договорами перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" поручився ОСОБА_1 за Договором поруки №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-П8 від 25.08.2022, тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 18 403 305,90 Євро та штраф у розмірі 40 000,00 грн.

У змісті позовної заяви Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 1 059 800,00 грн та очікує понести витрати на оплату правової допомоги у суді першої інстанції в орієнтовному розмірі 450 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12679/24; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 14.11.2024.

13.11.2024 ОСОБА_1 сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що сторони чітко встановили строки дії Договору поруки, а саме до 23.12.2023 (включно). Також відповідач вказує, що банк мав звернутись до ОСОБА_1 із письмовою вимогою, проте останній не отримував ні вимоги банку щодо виконання зобов`язання за договором поруки, ні будь-які інші вимоги банку, натомість докази направлення вимог банку до відповідача від 29.02.2024 №172/6502/2024 та 13.03.2024 №172/7733/2024 надані у нечитабельному виді, у зв`язку з чим практично неможливо встановити конкретну дату направлення та отримання вимоги. Відповідач вважає, що заявлені вимоги подані поза межами строку дії договору поруки, тобто після припинення між сторонами взаємних зобов`язань та є сумнівними, виходячи з того, що на офіційному сайті АТ "Укрпошта" на даний час відсутні дані про відправлення за номерами 177 та 172. Відповідач вважає, що оскільки факт отримання вимоги поручителем та невиконання обов`язку щодо сплати за договором поруки не доведений позивачем, а докази подані до матеріалів справи є недостовірними та викликають обґрунтований сумнів, то позовні вимоги банку сформовані за відсутності предмету позову, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі №910/12679/24. До того ж ОСОБА_1 у відзиві заперечує щодо розміру орієнтовних судових витрат позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 відкладено підготовче засідання на 28.11.2024.

19.11.2024 Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив на позов, в якій позивач вказує, що строк дії договору поруки встановлений до 23.12.2033, а не до 23.12.2023, як про це хибно зазначає відповідач у відзиві. Також позивач вказує, що відповідач хибно ототожнює строк дії Договору поруки №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-П8 від 25.08.2022 зі строком виконання боржником свого зобов`язання за Генеральним кредитним договором №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД від 23.12.2020, який дійсно спливає 22.12.2023. Банк зазначає, що позичальником не було виконано власних зобов`язань за Генеральним кредитним договором та не повернуто позивачу кошти, внаслідок чого загальна заборгованість позичальника перед банком становить 18 403 305,90 Євро та 40 000,00 грн, в той час як підстави для визнання зобов`язання за ГКД припиненим - відсутні, тому зобов`язання поручителя за Договором поруки не могли бути припинені у зв`язку із припиненням основного зобов`язання за ГКД, на момент звернення банку з позовом до поручителя строк дії Договору поруки не сплив, а у відповідача існував та існує обов`язок зі сплати заборгованості позичальника за ГКД. Крім того, позивач зазначає, що всі письмові вимоги про погашення наявної заборгованості за ГКД були направлені банком на адресу поручителя у межах строку дії Договору поруки, проте повернулись позивачу. Також позивач вказує, що, приймаючи до уваги, що поштові відправлення №177 та №172 було подано до поштового відділення АТ "Укрпошта" для відправки 01.03.2024 та 14.03.2024 відповідно, інформація про такі відправлення не могла зберігатися в автоматизованій системі АТ "Укрпошта" на момент звернення банку із позовом до суду (15.10.2024) у зв`язку зі спливом шестимісячного строку, встановленого Правилами поштового зв`язку. Банк вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо ненадання йому можливості сплатити заборгованість в позасудовому порядку, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про наявність заборгованості у позичальника перед банком, що, зокрема підтверджується фактом участі представника відповідача у зборах кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" 09.09.2024 та 03.10.2024.

27.11.2024 Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про долучення доказів, в якому позивач просить суд поновити банку строк на подання доказів у справі №910/12679/24 та приєднати до матеріалів справи №910/12679/24 відповідь Акціонерного товариства "Укрпошта" №1.10.004.-33194-24 від 21.11.2024 на адвокатський запит адвоката Залізняка І.І. від 19.11.2024.

28.11.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 прийнято подані позивачем докази до розгляду; відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, з огляду на відсутність підстав для витребування доказів; відмолено в задоволенні клопотання про відкладення засідання з огляду на відсутність підстав для відкладення засідання; закрито підготовче засідання у справі №910/12679/24; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; роз`яснено учасникам справи про можливість після закриття провадження у справі подати заяви по суті спору у визначений судом строк; призначено розгляд справи №910/12679/24 по суті на 17.12.2024.

16.12.2024 ОСОБА_1 сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких відповідач вказує, що відповіддю АТ "Укрпошта" на адвокатський запит позивач ні спростував, ні підтвердив факт направлення вимог за договором поруки, відтак даний документ не становить доказового інтересу під час розгляду справи. Відповідач наполягає на тому, що не отримав жодної вимоги за договором поруки, в той час як позивач однозначно не підтвердив, що отримання таких вимог ОСОБА_1 мало місце. Крім того позивач повідомив, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться на розгляді справа №910/6828/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"; станом на зараз, уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів та запроваджено процедуру розпорядження майном боржника. В межах справи №910/6828/24 судом визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" у розмірі 806 419 495,00 грн. Також відповідач зазначає, що заявлення позовних вимог до поручителя одночасно з наявністю відкритого провадження про банкрутство щодо боржника є неефективним способом захисту прав позивача, що також не відповідає принципу процесуальної економії, а відтак є окремою підставою для відмови у позові позивачу. Крім того, ціна позову, що зазначена позивачем, а саме: 828 626 764,00 грн значно перевищує суму грошових вимог, яку було визнано у рамках провадження №910/6828/24 ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2024, а саме: 806 419 495,00 грн.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 долучено роздруківку поштового відстеження до матеріалів справи; запропоновано позивачу надати обґрунтування нарахування штрафу та пояснення стосовно співвідношення визнаних сум до основного боржника у справі про банкрутство та чи можливе перевищення; відкладено судове засідання на стадії вступних слів на 21.01.2025.

30.12.2024 Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" сформовано в системі "Електронний суд" письмові пояснення, в яких позивач вказує, що нарахував Товариству з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" згідно п. 5.4.1 Генерального кредитного договору №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД від 23.12.2020 штраф у розмірі 40 000,00 грн за 3 квартал 2023 року у зв`язку з порушенням останнім умов п.п. 4.2.6, 4.2.25 вказаного договору.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про оголошення перерви в судовому засідання для надання доказів, оскільки позивач мав можливість подати докази раніше; запропоновано позивачу надати договір про надання правничої допомоги та пояснення щодо сум судових витрат; запропоновано сторонам надати пояснення; оголошено перерву в судовому засіданні до 06.02.2025.

04.02.2025 через систему "Електронний суд" від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач пояснює, що оскільки позичальник не надав додаткову інформацію (наприклад, виписки по рахунках) при розрахунку обсягу виручки від реалізації аналіз був проведений на основі довідок з інших банків, які були надані клієнтом, та банком було встановлено, що в вересні 2023 року клієнт перевів 21 процент від всіх своїх безготівкових оборотів, а у липні 2023 року клієнт перевів 22,7 процентів від всіх валюто-обмінних операцій по своїх рахунках. При цьому, банк звертає увагу суду, що ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/6828/24 вже було визнано обґрунтованими вимоги банку в частині стягнення штрафу у розмірі 40 000,00 грн за той же період. Також банк повторно звертає увагу суду на свою позицію, яка вже була висловлена, про те що неотримання поручителем письмових вимог не позбавляє банк права на стягнення з поручителя заборгованості за ГКД, оскільки отримання поручителем усіх листів, якими банк направляв свої письмові вимоги, перебуває поза межами контролю банку.

06.02.2025 через систему "Електронний суд" від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" надійшла заява, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 268 500,00 грн.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 повернуто долучені позивачем до пояснень докази, у зв`язку з пропуском строку на подання таких доказів; запропоновано позивачу надати акт, на який міститься посилання в платіжній інструкції щодо оплати юридичних послуг; оголошено перерву в судовому засіданні до 20.02.2025.

17.02.2025 через систему "Електронний суд" від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" надійшла заява, в якій позивач просив суд врахувати надані докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/12679/24 та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 268 500,00 грн.

19.02.2025 ОСОБА_1 сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про зменшення заявленої позивачем суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) до 67 000,00 грн. В обґрунтування свого клопотання відповідач вказує, що витрати позивача на професійну правничу допомогу перебувають поза межами розумності з огляду на зміст заявлених вимог, які не є складними для вирішення, а суб`єктний склад та обсяг поданих сторонами доказів не створюють складнощів для усвідомлення. Зокрема відповідач вважає, що представником позивача здійснено роздрібнення наданих послуг та призначено їм окрему суму до оплати, хоча за своєю суттю, представник виконував одну дію в цілому.

В судове засідання 20.02.2025 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Третя особа явку свого представника в судове засідання 20.02.2025 не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про місце, дату та час засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, згідно якого ухвала суду про повідомлення і виклики від 07.02.2025 була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" 07.02.2025 о 19 год. 45 хв., про що судом було отримано інформацію 08.02.2025 о 10 год. 17 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, ухвала суду від 07.02.2025 вручена третій особі 10.02.2025 (перший робочий день після 07.02.2025).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи відсутність від третьої особи повідомлень щодо неможливості забезпечити явку свого представника у засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд".

Щодо викладеного відповідачем у відзиві клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що позовні вимоги банку сформовані за відсутності предмету позову, то суд відмовляє у задоволенні такого клопотання, оскільки закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Отже, передчасність звернення банку із позовом / ненастання у відповідача прострочення з виконання своїх зобов`язань у розумінні п. 2 с. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для закриття провадження у справі №910/12679/24.

В судовому засіданні 20.02.2025 судом завершено розгляд справи №910/12679/24 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" (позичальник) укладено Генеральний кредитний договір №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД (надалі - Генеральний кредитний договір) з подальшими змінами та доповненнями та додатковими угодами до нього, згідно з яким позичальнику відкрито кредитні лінії з загальним лімітом кредитування у розмірі 31 000 000,00 Євро на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового використання, строком користування по 22 грудня 2024 року (включно).

Пунктом 1.1 Генерального кредитного договору визначено, що Генеральний кредитний договір визначає загальні умови та порядок здійснення банком на користь позичальника кредитних операцій у межах загального ліміту, визначеного п. 1.3 Генерального кредитного договору, а також встановлює права та обов`язки, відповідальність сторін та інші умови, які визнаються сторонами обов`язковими для застосування протягом всього строку дії Генерального кредитного договору та додаткових договорів, укладених в рамках Генерального кредитного договору, які зазначені в Додатку 1 до цього Генерального кредитного договору.

Згідно п. 1.3 Генерального кредитного договору ліміт кредитування за кожним додатковим договором встановлюється в межах загального ліміту кредитування. У випадку, якщо у будь-яку дату з будь-якої причини сума основної заборгованості позичальника у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на поточну дату за всіма додатковими договорами перевищуватиме загальний ліміт кредитування, зазначений у цьому пункті, позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у сумі, що призводить до такого перевищення, протягом 5 банківських днів з дня відправлення банком позичальнику повідомлення про необхідність такого погашення.

Пунктом 1.4 Генерального кредитного договору передбачено, що строк кредитування та проведення кредитних операцій за Генеральним кредитним договором встановлюється з 23 грудня 2020 року по 22 грудня 2023 року (включно). Строки кредитування та строк проведення кредитних операцій за додатковими договорами встановлюються в додаткових договорах, але в будь-якому разі не можуть перевищувати строк кредитування та проведення кредитних операцій, що встановлений даним пунктом Генерального кредитного договору.

Пунктом 1.5 Генерального кредитного договору визначено, що цільове використання кредиту встановлюються в додаткових договорах.

Відповідно п. 1.7 Генерального кредитного договору всі зобов`язання, що випливають з Генерального кредитного договору та з будь-яких додаткових договорів/змін та доповнень до Генерального кредитного договору та додаткових договорів, що будуть укладені сторонами до Генерального кредитного договору, вважаються зобов`язаннями позичальника за Генеральним кредитним договором.

У травні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості у розмірі 843 803 651,70 грн за Генеральним кредитним договором.

В межах справи №910/6828/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" судом було встановлено факт отримання боржником кредитних коштів за Генеральним кредитним договором та також виникнення простроченої заборгованості за вказаним договором за зобов`язаннями з повернення кредиту та сплати штрафу у розмірі 40 000,00 грн.

У зв`язку з наведеним ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6828/24, зокрема визнано кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" на загальну суму 806 561 775,00 грн, з яких: 806 419 495,00 грн. - основний борг (четверта черга); 102 280,00 грн - судові витрати (перша черга); 40 000,00 грн - штраф (шоста черга).

Ухвала Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 у справі №910/6828/24 набрала законної сили та в частині визнаних кредиторських вимог позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Водночас 25.08.2022 Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (кредитор), ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" (позичальник) укладено Договір поруки №362/2020/РівнОД-КБ-ГКД-П8 (надалі - Договір поруки), у відповідності до п. 1.1 якого (в редакції Додаткової угоди №1 від 09.09.2022) поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по Генеральному кредитному договору, а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього, укладеному кредитором з позичальником, згідно якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 22.12.2023:

- повернути кредит у розмірі 31 000 000,00 Євро в строк по 22.12.2023 (включно);

- сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи зі значення базової процентної ставки, згідно п. 3.7 кредитного договору, яка не може перевищувати 30,0процентів річних, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочення заборгованість), згідно з умовами а. 3.13кредитного договору;

- комісії, а також штрафи, пені та інші платежі у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами;

- відшкодувати кредитору всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

У разі зміни умов кредитного договору, зокрема, але не виключно: у разі підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами; відстрочення виконання зобов`язання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за користування кредитними коштами в сторону збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору в обсязі, що встановлюється після внесення таких змін.

Поручитель надає свою згоду на зміни умов кредитного договору, які призведуть або можуть призвести до збільшення обсягу його відповідальності, а також підтверджує, що такі зміни не потребують отримання кредитором будь-якого додаткового погодження у майбутньому.

Поручитель зобов`язується у разі зміни умов кредитного договору, які призведуть або можуть призвести до збільшення обсягу його відповідальності, укласти(-дати) додаткову(-і) угоду(-и)/договір(-и) про внесення змін до цього договору.

Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2 Договору поруки).

У пункті 1.3 Договору поруки вказано, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник.

Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Відповідно п. 2.2 Договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги кредитора, перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунок(ки), номер(а) якого(их) зазначається(ються) в письмовій вимозі кредитора.

Згідно п. 5.1 Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення відбитками печаток (за наявності) і діє по 22.12.2033 (включно).

За умовами п. 5.2 Договору поруки порука за цим договором припиняється у разі:

5.2.1 припинення забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором;

5.2.2 якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позичальником або поручителем.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 , як поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" перед банком, боргу у розмірі 828 626 764,00 грн та штрафу у розмірі 40 000,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору поруки, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поруки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 Глави 49 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За приписами статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Отже, за умовами Договору поруки ОСОБА_1 поручився перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" за виконання в повному обсязі зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" перед банком за Генеральним кредитним договором.

Частинами 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" було порушено свої зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" за Генеральним кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникнув прострочений обов`язок перед позивачем з сплати боргу у розмірі 806 419 495,00 грн та штрафу у розмірі 40 000,00 грн, що було встановлено в межах справи №910/6828/24 та стало підставою для постановлення ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 про, зокрема визнання кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на загальну суму 806 561 775,00 грн, з яких: 806 419 495,00 грн. - основний борг (четверта черга); 102 280,00 грн - судові витрати (перша черга); 40 000,00 грн - штраф (шоста черга).

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №922/2391/16 та від 22.11.2022 у справі №910/8528/21, у постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №910/16898/19).

Таким чином, в межах справи №910/6828/24 про банкрутство третьої особи встановлено як факт виникнення простроченої заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", так і розмір такої заборгованості та її складові.

Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Позивач на підтвердження обставин звернення до відповідача з вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору долучив до позовної заяви листи-вимоги вих. №172/6502/2024 від 29.02.2024, вих. №172/7733/2024 від 13.03.2024 та від 11.10.2024, а також рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальні чеки відділення поштового зв`язку і описи вкладення у цінний лист.

Відповідач стверджує, що не отримував від позивача вимоги про виконання зобов`язань по кредитному договору, а відтак строк виконання ним своїх зобов`язань за Договором поруки не настав. Щодо наданих позивачем доказів направлення листів-вимог, то ОСОБА_1 вказує, що останні є неналежними, оскільки на описах вкладення не вказано номера штрих-кодового ідентифікатора, в той час одне із рекомендованих повідомлень нечитабельної якості.

Щодо наведених доводів ОСОБА_1 суд зазначає, що визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, із долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 банком у березні та у жовтні 2024 року направлялись документи. Із опису вкладення до цінного листа від 11.10.2024 вбачається, що відповідачу направлявся на адресу його проживання (вказану ОСОБА_1 у Договорі поруки) саме лист-вимога від 11.10.2024 про повернення всієї суми заборгованості за Генеральним кредитним договором.

Позивачем крім наведених доказів направлення відповідачу листів-вимог було надано також копії самих конвертів, адресованих на ім`я ОСОБА_1 , а також списки згрупованих відправлень. Зокрема один із конвертів, в якому направлявся лист-вимога відповідачу, досліджувався судом у судовому засіданні 17.12.2024 та судом було встановлено факт направлення банком на адресу місця проживання ОСОБА_1 листа-вимоги про виконання зобов`язання за Генеральним кредитним договором.

Водночас із наданих банком доказів направлення листів-вимог, вбачається, що останні не були вручені відповідачу та повернулись відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується відповідними довідками відділення поштового зв`язку на відповідних конвертах.

Неотримання ОСОБА_1 листів-вимог банку, у зв`язку з чим останні повернулись Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" з поміткою у довідці відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання" є наслідками вольової поведінки відповідача у формі бездіяльності щодо їх належного отримання, а тому не може слугувати підставою для висновку про ненастання у відповідача обов`язку зі сплати заборгованості третьої особи за Генеральним кредитним договором.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).

Судом також відхиляються доводи відповідача, що звернення банку із листами-вимогами до поручителя відбулось поза межами строку дії Договору поруки, тобто після припинення між сторонами взаємних зобов`язань, оскільки п. 5.1 Договору поруки визначено, що останній діє по 22.12.2033 (включно).

Відповідно п. 2.2 Договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги кредитора, перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунок(ки), номер(а) якого(их) зазначається(ються) в письмовій вимозі кредитора.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було прострочено своє зобов`язання поручителя за Договором поруки із перерахування суми заборгованості третьої особи за Генеральним кредитним договором.

При цьому, судом враховано, що в межах справи №910/6828/24 було встановлено наявність прострочених грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" перед банком зі сплати основного боргу у розмірі 806 419 495,00 грн та зі сплати штрафу у розмірі 40 000,00 грн, натомість в межах даної справи банк заявив до стягнення з поручителя борг у розмірі 828 626 764,00 грн та штраф у розмірі 40 000,00 грн.

Наведене збільшення гривневого боргу до поручителя обумовлене тим, що борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" складає 18 403 305,90 Євро, а у зв`язку з коливанням курсу Євро по відношенню до гривні, гривневий еквівалент боргу станом на дату подання позову в межах справи №910/12679/24 становить більшу суму, ніж гривневий еквівалент цього ж боргу станом на дату подання банком заяви про відкриття провадження у справі №910/6828/24 про банкрутство третьої особи.

У пункті 1.3 Договору поруки вказано, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі №910/23952/15 вказав, що визначаючи розмір кредиторських вимог до боржника - іпотекодавця (заставодавця) за наявності провадження у справі про банкрутство основного боржника, господарські суди зобов`язані враховувати розмір кредиторських вимог, визнаних у такій справі про банкрутство основного боржника під час встановлення та визначення розміру кредиторських вимог до боржника - іпотекодавця. Розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи з дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника (позичальника), які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору, що в свою чергу зумовлює висновок про те, що розмір пред`явлених кредиторських вимог до боржника - іпотекодавця не може бути більшим за розмір кредиторських вимог, пред`явлених до боржника за основним зобов`язанням. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці в розмірі сум кредиторських вимог до основного боржника та кредитора, незалежно від валюти, якою сторони договору погодили здійснювати погашення заборгованості, не можна розцінювати як підставу для визначення за акцесорним зобов`язанням іншого розміру кредиторських вимог, ніж були визнані господарським судом з подальшим зазначенням у судовому рішенні розміру зобов`язання у гривні під час розгляду кредиторських вимог у процедурах банкрутства основного боржника.

Такі висновки також узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.10.2018 у справі №902/1152/15.

Зважаючи на те, що застава і іпотека є видами забезпечення виконання зобов`язання, так само як і порука, то викладені висновки касаційного суду слід екстраполювати на спірні правовідносини.

Таким чином, в аспекті наведених висновків касаційного суду, суд приходить до висновку, що коливання курсу валют, яке призвело до курсової різниці, та як наслідок, збільшення виражених в національній валюті України - гривні розміру кредиторських вимог до поручителя не можна розцінювати як підставу для визначення за акцесорним зобов`язанням іншого розміру кредиторських вимог, ніж були пред`явлені та визнані господарським судом під час розгляду кредиторських вимог в процедурах банкрутства до основного боржника у кредитному правовідношенні.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд" умов Генерального кредитного договору, у ОСОБА_1 виник солідарний із третьою особою обов`язок із сплати на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" основного боргу у розмірі 806 419 495,00 грн та зі сплати штрафу у розмірі 40 000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 підлягає стягненню борг у розмірі 806 419 495,00 грн та штраф у розмірі 40 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" просить покласти на ОСОБА_1 відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 268 500,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У своїй першій заяві по суті спору - позовній заяві Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" повідомило, що очікує понести витрати на оплату правової допомоги у суді першої інстанції в орієнтовному розмірі 450 000,00 грн.

Представництво інтересів Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в межах справи №910/12679/24 здійснювалось Адвокатським об`єднанням "Арцінгер" на підставі Договору №695/24 від 09.09.2024 (надалі - Договір).

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2.1 Договору виконавець (Адвокатське об`єднання "Арцінгер") зобов`язався надати замовнику (Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк") юридичні послуги по стягненню заборгованості з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Нексттрейд"), станом на 01 серпня 2024 року, у сумі 835 100 663,16 грн, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором.

Результатом надання послуг є погашення заборгованості боржника у сумі, визначеній у п. 2.1 цього договору, а також виконання умов договору (п. 2.2 Договору).

У пункті 5.1 Договору зазначено, що ціна договору складається з загальної вартості послуг по стягненню, згідно з п. 5.2 цього договору, та не може перевищувати 27 043 444,44 грн з ПДВ.

За умовами п. 5.2 Договору загальна вартість послуг розраховується в наступному порядку:

5.2.1 у розмірі 3% (з урахуванням ПДВ) від суми погашеної заборгованості;

5.2.2 погодинних ставок фахівців виконавця згідно з п. 5.3.2 цього договору та витраченого ними (фахівцями) часу.

У п. 5.3.2 Договору сторонами погоджено, що вартість одної години роботи адвоката щодо стягнення заборгованості з поручителя(-ів) у позовному провадженні (Етап №2) становить 5 000,00 грн з ПДВ.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє 24 місяці з дати укладання цього договору, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Договору).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем було долучено до матеріалів підписаний представниками Адвокатського об`єднання "Арцінгер" та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" звіт про виконання договору про надання правової допомоги від 29.01.2025, згідно якого адвокатами Адвокатського об`єднання "Арцінгер" було надано правову допомогу в обсязі 54 год. 10 хв. вартістю 268 500,00 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Башкаленком К.О. 19.02.2025 було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 67 000,00 грн, яке суд вважає за необхідне задовольнити з огляду на наступне.

По-перше, як вбачається із звіту про виконання договору про надання правової допомоги від 29.01.2025 (надалі - Звіт), 14.10.2024 адвокатом протягом 1 год. здійснювався пошук судової практики в межах підготовки позову у справі №910/12679/24 щодо валюти, у якій мають пред`являтися позовні вимоги у межах справи про банкрутство, проте спір у справі №910/12679/24 не є спором в межах справи про банкрутство.

По-друге, із звіту також вбачається, що адвокатами Адвокатського об`єднання "Арцінгер" було витрачено три години на формування пакету документів до позовної заяви та ще одну годину на формування пакету документів до відзиву, які подавались через "Електронний суд" за наявності електронного кабінету у всіх учасників справи.

В свою чергу суд не вбачає необхідності та доцільності витрати суб`єктом професійної діяльності у сфері надання юридичних послуг 4 годин часу для формування матеріалів справи та подання позову/відповіді на відзив до суду, в той час як послуга щодо подання позову/відповіді на відзив до суду не потребує спеціальних юридичних знань та професійної діяльності адвоката.

По-третє, із Звіту вбачається, що загалом адвокатами було витрачено 17 годин на підготовку та участь у судових засіданнях, в той час як загальна тривалість засідань по справі не перевищувала 1,5 год. Тим більше суд не вбачає необхідності у витраті адвокатами (зокрема адвокатом Залізняком І.І.) такого значного часу для підготовки до засідань по справі, в якій було витрачено десятки годин на для підготовки та подання заяв по суті спору і з процесуальних питань.

По-четверте, незважаючи на велику ціну позову, даний спір не є складним з огляду безспірність поданих доказів та на наявність преюдиційного судового рішення, яким встановлено факт порушення третьою особою зобов`язань перед банком за кредитним договором і їх розмір, за виконання яких поручився відповідач.

Отже, на думку суду, розмір гонорару є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності, реальності, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись статтями 13, 74, 79, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ідентифікаційний код 23697280) борг у розмірі 806 419 495 (вісімсот шість мільйонів чотириста дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 00 коп., штраф у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ідентифікаційний код 23697280) судовий збір у розмірі 1 031 448 (один мільйон тридцять одна тисяча чотириста сорок вісім) грн 43 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 67 000 (шістдесят сім тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 04.04.2025.

Суддя Р.В. Бойко