РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2025Справа № 910/13369/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури (вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 03150) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 00032945)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярослава-Інвест» (вул. Ярославів Вал, 10, нежитлове приміщення підвалу, м. Київ, 01034; ідентифікаційний код 42455248)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном,

Представники сторін:

прокурор: Чумаченко Андрій

від позивача: не з`явився

від відповідача: Павличенко Сергій

від третьої особи: Павличенко Сергій

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Прокурора

До Господарського суду міста Києва звернувся заступник керівника Київської міської прокуратури (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі за текстом - Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярослава-Інвест» (далі за текстом - ТОВ «Ярослава-Інвест», Відповідач), в якому просить суд усунути перешкоди власнику - державі в особі Фонду державного майна України у володінні, користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання ТОВ «Ярослава-Інвест» повернути державі в особі Фонду державного майна України захисну споруду цивільного захисту площею 222, 7 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2 у м. Києві та зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як нежитлове окреме підвальне приміщення по АДРЕСА_2 у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Прокурор стверджує, що нежитлове окреме підвальне приміщення загальною площею 222,7 розташоване по АДРЕСА_2 є захисною спорудою та є обмежено обороноздатним державним майном (протирадіаційним укриття), не підлягає приватизації та не може перебувати у приватній власності.

Прокурор, зокрема, посилається на положення частини 1 статті 36 Кодексу цивільного захисту України (в редакції станом на 04.03.2021), відповідно до умов якої до захисних споруд цивільного захисту належить, зокрема, сховища та протирадіаційні укриття, які відповідно до статті 178 ЦК України вилучені з цивільного обороту.

2. Стислий виклад позиції Позивача

Із наданих пояснень вбачається, що Позивач підтримує вимоги Прокурора та зазначає, що нежитлове приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0) є захисною спорудою цивільного захисту, а саме протирадіаційним укриттям, що виключає можливість його перебування у приватній власності фізичної / юридичної особи.

3. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення вимог Відповідач зазначає, що Прокурором не надано доказів того, що станом на дату набуття нежитлового приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 у м. Києві у власність, зокрема третьою особою та Відповідачем, останнє віднесено до категорії захисних споруд - протирадіаційна.

Перш за все, спірне приміщення правомірно набуто у власність третьою особою, а в подальшому і Відповідачем.

Натомість наданий Прокурором технічний паспорт станом на 02.11.2022 виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» не міг бути замовлений КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» оскільки останній не є власником такого майна у зв`язку з чим такий доказ не може бути прийнятий судом у якості належного.

Те саме стосується і наданого Прокурором висновку експерта оскільки останній складений на підставі нелегітимних документів, зокрема зазначеному вище технічному паспорті.

Відповідачем також заперечується правильність обраного Прокурором способу захисту, в силу чого просить суд застосуватися до позовних вимог наслідки пропуску строку Прокурором позовної давності.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 позовну заяву заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України залишено без руху, Прокурору встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 41 972 грн.

11.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Прокурора на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.12.2024.

25.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Позивача.

29.11.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

05.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 09.12.2024 судом оголошено перерву до 23.12.2024.

11.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

19.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні Відповідача.

20.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про поновлення процесуального строку на долучення доказів.

У підготовчому засіданні 23.12.2024 розглянувши клопотання Відповідача, суд дійшов висновку поновити процесуальний строк та долучити додаткові докази до матеріалів справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 23.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та залучено останнього до участі у розгляді справи. Підготовче засідання відкладено на 13.01.2025.

07.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи.

08.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача про виклик експерта.

13.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 13.01.2025 судом задоволено клопотання Відповідача та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі статті 177 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), підготовче засідання відкладено на 27.01.2025.

13.01.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Прокурора про поновлення процесуального строку та долучення додаткових доказів до справи.

У підготовчому засіданні 27.01.2025 Прокурором надано пояснення по суті поданого клопотання про поновлення процесуальних строків для долучення додаткових доказів по справі.

У підготовчому засіданні 27.01.2025 заслухавши пояснення прокурора та позицію представників сторін, суд дійшов висновку на підставі статті 119 ГПК України поновити процесуальний строк та долучити додаткові докази до справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 27.01.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 заяву ТОВ «Ярослава-Інвест» про виклик експерта задоволено, викликано в підготовче засідання на 10.02.2025 судового експерта Шутовського Олександра Віталійовича, який проводив судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №24-108/CСЕ від 11.09.2024.

Підготовче засідання відкладено на 10.02.2025.

У підготовчому засіданні 10.02.2025 судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду на 17.03.2025.

У судовому засіданні Прокурор надав пояснення по суті заявлених вимог, які просив суд задовольнити.

Представник Позивача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Представник Відповідача та третьої особи просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 17.03.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З позовної заяви вбачається, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням на всій території України воєнного стану органами прокуратури ретельно опрацьовується інформація та повідомлення щодо порушення вимог законодавства України в сфері збереження та використання захисних споруд цивільного захисту населення.

Так, Управлінням стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000331 від 24.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування встановлено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (далі за текстом - РВ ФДМУ по місту Києву) за заявою Товариства покупців членів трудового колективу Державного підприємства Київського кабельного заводу «Укркабель» від 07.06.1993 № 000063/30 видано наказ від 05.07.1993 № 159-Пр про надання дозволу на приватизацію Державного підприємства Київського кабельного заводу «Укркабель».

У подальшому РВ ФДМУ по місту Києву 08.09.1993 затверджено План приватизації ДП Київський кабельний завод «Укркабель», пунктом 5.4 якого передбачено перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство, приватизація якого буде здійснюватися шляхом продажу акцій.

Додатками до Плану приватизації є Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу та Баланс підприємства станом на 01.08.1993, до якого включено «спецобьект по ул. Богговутовская, 40» (далі за текстом - спецоб`єкт).

Спецоб`єкт по АДРЕСА_2 включено до інвентаризаційного опису № 6.

На підставі наказу РВ ФДМУ по місту Києву від 09.09.1993 № 233-АТ «Про перетворення Державного підприємства Київського кабельного заводу «Укркабель» у відкрите акціонерне товариство в процесі приватизації» засновано ВАТ «Укркабель».

За актом передачі акцій ВАТ «Укркабель» від 28.09.1994 РВ ФДМУ по місту Києву, як продавцем передано Товариству покупців членів трудового колективу заводу «Укркабель», як покупцю 69,6% акцій від статутного фонду новоствореного ВАТ «Завод Укркабель».

Надалі за актом прийому-передачі від 16.03.1995 РВ ФДМУ по місту Києву, як продавець передало АТ «Укркабель», як покупцю 30,4% акцій від статутного фонду новоствореного ВАТ «Завод Укркабель». Наказом Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву від 14.07.1995 завершено приватизацію ВАТ «Укркабель».

За результатами завершення процесу приватизації ВАТ «Завод Укркабель» стало власником цілісного майнового комплексу згідно з Переліком об`єктів, що ввійшли до складу цілісного майнового комплексу ВАТ «Завод Укркабель» на момент приватизації станом на 02.08.1993.

Даний Перелік об`єктів складається з трьох розділів:

І - «Об`єкти промислового призначення», які розташовані по вул. Багговутівській, 17-21 у місті Києві та вул. Червоних Козаків, 15а у місті Києві;

ІІ - «Об`єкти соціально-культурного призначення», зокрема спецоб`єкт ІТМ по АДРЕСА_2;

- ІІІ «Житлові будинки».

За інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 30.10.2023, первинна реєстрація права власності на цілісний майновий комплекс колишнього Державного підприємства Київський кабельний завод «Укркабель» проведена за ВАТ «Завод Укркабель» на підставі актів передачі акцій від 28.09.1994 та 16.03.1995, наказів Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву про завершення приватизації від 14.07.1995 № 840-ВАТ та 09.09.1993 № 233-АТ «Про перетворення Державного підприємства Київського кабельного заводу «Укркабель» у відкрите акціонерне товариство в процесі приватизації»», а також Переліку об`єктів, що увійшли до складу цілісного майнового комплексу ВАТ «Завод Укркабель» на момент приватизації станом на 02.08.1993.

Згідно виписки з протоколу № 31 засідання правління ВАТ «Завод Укркабель» від 10.09.1996 останнє вирішило продати Акціонерному товариству закритого типу «Агрокомплекс Омега», зокрема, окремо стояче нежитлове приміщення/захисну споруду № 111275 по АДРЕСА_2.

На підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996, укладеного між ВАТ «Завод Укркабель» та АТЗТ «Агрокомплекс Омега», останнє набуло у приватну власність нежитлове окреме підвальне приміщення площею 222,7 кв.м по АДРЕСА_2.

У подальшому АТЗТ «Агрокомплекс Омега» на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.1999 відчужив нежитлове окреме підвальне приміщення площею 222,7 кв.м за вказаною адресою ОСОБА_1 .

Первинну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове окреме підвальне приміщення площею 222,7 кв.м по АДРЕСА_2 здійснено 19.03.2013 на підставі заяви ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Надалі вказане нерухоме майно ОСОБА_1 в якості негрошового внеску передав за Актом приймання-передачі від 04.03.2021 до статутного капіталу ТОВ «Ярослава-Інвест» та став кінцевим бенефіціарним власником даного товариства з часткою статутного капіталу в розмірі 99,97%.

На підставі вказаного акту приймання-передачі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.03.2021 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове окреме підвальне приміщення загальною площею 222,7 кв.м, розташоване по АДРЕСА_2 за ТОВ «Ярослава-Інвест».

Обґрунтовуючи правомірність заявлених вимог, Прокурор зазначає, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 11.09.2024 № 24-00/ССЕ, проведеної в межах кримінального провадження № 0000331, встановлено, що нежитлове окреме підвальне приміщення загальною площею 222,7 розташоване по АДРЕСА_2, відноситься до захисної споруди цивільного захисту протирадіаційне укриття.

Експертом при проведення експертизи використано окрім зазначених вище документів, також:

- Акт огляду об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення від 05.07.2024, складений комісією у складі представників Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, муніципальної безпеки Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», яким за наслідками візуального обстеження встановлено, що спірна споруда має ознаки захисту споруди цивільного захисту;

- Технічний паспорт БТІ від 03.11.2022 на захисну споруду цивільного захисту з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 із зазначенням показника захисту: 3 (2 кгс/см3) та технічних характеристик конструктивних елементів.

Прокурор стверджує, що нежитлове окреме підвальне приміщення загальною площею 222, 7 розташоване по АДРЕСА_2 є захисною спорудою є обмежено обороноздатним державним майном (протирадіаційним укриття), не підлягає приватизації та не може перебувати у приватній власності.

Так Прокурор, зокрема, посилається на положення частини 1 статті 36 Кодексу цивільного захисту України (в редакції станом на 04.03.2021), відповідно до умов якої до захисних спору цивільного захисту належить, зокрема, сховища та протирадіаційні укриття, які відповідно до статті 178 ЦК України вилучені з цивільного обороту.

Крім того, відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої постановою ВРУ від 07.07.1992 № 2545-ХІІ, Переліку майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва або передача в оренду яких не допускається, затверджених Декретом КМУ від 31.12.1992 за № 26-92 протирадіаційні споруди віднесено до об`єктів, що не підлягали приватизації.

Аналогічні обмеження щодо заборони приватизації захисних споруд цивільного захисту впроваджено і в діючу редакцію Закону України «При приватизацію державного і комунального майна» (частина 2 статті 4).

Зазначене на переконання Прокурора свідчить про наявність обмежень на момент виникнення спірних правовідносин щодо приватизації спірного спецоб`єкта у зв`язку з чим останнє має перебувати у державній / комунальній власності, а відтак виключається законність набуття його фізичними та юридичними особами у власність.

Враховуючи зазначене, Прокурор звернувся до суду з негаторним позовом, яким Прокурор в інтересах держави просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування спірним об`єктом.

Із поданого до суду відзиву вбачається, що на початку повномасштабної агресії російської федерації ключі від спірного приміщення передані ініціативній групі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 для тимчасового використання мешканцями вказаного будинку як найпростішого укриття під час ракетних атак.

Восени 2022 Відповідач вирішив перевірити стан та пордок використання приміщення, в результаті чого виявлено, що в нежилих приміщеннях невідомі особи проводять ремонтні роботи. Особи, які проводили роботи не змогли повідомити від якої вони організації.

08.11.2022 було викликано патрульну поліцію та повідомлено, що невідомі особи

проводять ремонтні роботи в приміщенні, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Ярослава-Інвест».

Згідно викладеного у відзиві, під час спілкування з працівниками поліції, підійшла особа, яка представилася працівником Бюро економічної безпеки та пред`явила службове посвідчення. Вказана особа повідомила, що роботи проводяться по завданню та за кошти Бюро економічної безпеки для безпеки співробітників на час воєнного стану, які розміщуються у будинку АДРЕСА_2.

Заперечень щодо власності ТОВ «Ярослава-Інвест» на приміщення не висувалося.

Влітку 2024 директора ТОВ «Ярослава-Інвест» ОСОБА_1 викликано на допит у якості свідка у кримінальному провадженні №0000331 від 24.02.2023, що здійснюється слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві за частиною 3 статті 358, частини 1 статті 365-2, частини 4 статті 190 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Київська міська прокуратура. Допит стосувався придбання приміщення.

Відповідач зазначає, що такі дії правоохоронних органів спрямовані на заволодіння приватною власність Відповідача для використання у власних інтересах, незважаючи на безкоштовне надання власником її для тимчасового використання всім без виключення.

Дослідивши додані до позову докази, Відповідач стверджує, що у жодному документі наданих Прокурором до позовної заяви не вказано, що окремо стояче нежитлове приміщення/захисна споруда № 111275 по АДРЕСА_2 єпротирадіаційним укриттям, як на момент приватизації так і є на даний час.

08.05.2007 ОСОБА_1 будучи власником спірного приміщення звертався до Головного управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) з листом щодо статусу приміщення.

01.06.2007 Головне управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 01.06.2007 № 047/644 повідомило, що підвальне приміщення належить до захисних споруд цивільної оборони V-класу, які включені до фонду найпростіших укриттів.

Відповідач стверджує, що Прокурор вважаючи приміщення протирадіаційним укриттям на момент приватизації не надав будь-якого похідного документу від такого статусу захисної споруди цивільного захисту на момент приватизації, таких як: акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (захисної споруди цивільної оборони); журнал перевірки стану сховища (протирадіаційного укриття); акти перевірки захисної споруди цивільної оборони; відомості про перебування споруди на обліку захисних споруд цивільної оборони; інвентаризаційна справа (як об`єкта нерухомого майна); технічний паспорт (як об`єкта нерухомого майна).

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2024 ТОВ «Ярослава-Інвест» звернулося з листом до Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо надання інформації чи перебувало нерухоме майно площею 222,7кв.м за адресою АДРЕСА_2 на обліку як захисна споруда цивільного захисту у період з 01.01.1993 по 01.09.1995 та чи перебуває на обліку на даний час. Якщо так, до якого фонду захисних споруд було включено у вказаний період та на даний час.

Згідно відповіді від Департаменту муніципальної безпеки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.12.2024 № 079-7686 станом на 18.12.2024 за адресою АДРЕСА_2 не обліковуються об`єкти фонду ЗСЦЗ.

Щодо наданого Прокурором експертного висновку, Відповідач зазначає, що останній не може бути прийнятий судом у якості належного доказу оскільки останній складений на підставі нелегітимних документів.

Вказаний висновок експерта побудований на технічному паспорті станом на 02.11.2022 виготовленому ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», м. Кременчук у якому вказано, що спірне приміщення це сховище цивільного захисту та протирадіаціне укриття. В той же час жодний доданий прокурором до позовної заяви документ датований до дати виготовлення вказаного технічного паспорту від 02.11.2022 не містить зазначення, що приміщення є протирадіаційним укриттям.

Крім того Відповідач звертає увагу суду на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не є власником спірного об`єкта нерухомості, а відтак відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186) не міг бути замовником технічної інвентаризації.

Технічний паспорт від 02.11.2022 виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», на переконання Відповідача не має жодної юридичної сили оскільки виготовлений за замовленням неналежної особи, а відомості про технічну інвентаризацію приміщення не внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва як це передбачено пунктом 9 постанови Кабінету міністрів України від 23.06.2021 № 681 Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва».

Окрім викладеного, Відповідач зазначає про обрання Прокурором невірного способу захисту оскільки належним на його переконання могло б бути пред`явлення саме віндикаційного позову, позовна давність на звернення з яким є пропущеною, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

У відповіді на відзив Прокурор звертає увагу суду на те, що спірне приміщення не використовувалося з 1999 року у зв`язку з чим набуло ознак безхазяйного майна в силу чого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонд Шевченківського району міста Києва» зобов`язане було вжити всіх необхідних заході щодо включення вказаного об`єкту до фонду захисних споруд, у тому числі виступити замовником технічної інвентаризації.

Також Прокурор заперечує доводи Відповідач в частині неналежності висновку експерта оскільки останнім також досліджено матеріали інвентаризаційної справи на спірне нерухоме майно станом на 19.11.1965, 26.10.1999 та 03.11.2022, а натомість Відповідачем як власником об`єкта нерухомості не вчинено дій щодо подання відомостей до державних органів про наявність такої захисної споруди.

Прокурор стверджує, що ним обрано вірний спосіб захисту, оскільки враховуючи правовий титул спірного об`єкта, який на переконання сторони є протирадіаційною спорудою, не допускається його передача у приватну власність третім особам в силу чого відсутній спір про право, а тому і відсутні підстави для подачі віндикаційного позову про що зазначає Відповідач.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21.

Додатково Прокурором надано листи ГУ ДСНС України у місті Києва від 02.01.2025 № 7104-30/7109 та Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.01.2025 № 109-108 з яких вбачається, що захисна споруда площею 222,7кв.м за адресою АДРЕСА_2 не виключена із фонду захисних споруд.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно частин 1 та 2 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як встановлено судом вище, нежитлове приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташована по АДРЕСА_2 у м. Києві спочатку передано у власність ВАТ «Завод Укркабель» шляхом приватизації, на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 таке приміщення перейшло у приватну власність від ВАТ «Завод Укркабель» до АТЗТ «Агрокомплекс Омега», а на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.1999 - ОСОБА_1 , який в якості негрошового внеску передав за Актом приймання-передачі від 04.03.2021 таке нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «Ярослава-Інвест».

Станом на дату звернення до суду з позовом вказане спірне майно є власністю Відповідача.

Доводи Прокурора фактично ґрунтуються на незаконності вказаних вище правочинів, що зумовило вибуття нежитлового приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташована по АДРЕСА_2 у м. Києві з державної власності у приватну власність всупереч тому, що вказана споруда згідно доводів Прокурора є захисною спорудою цивільного захисту протирадіаційним укриттям, а тому виключена із цивільного обігу.

Відповідно до статті 178 ЦК України (в редакції від 10.01.2025) об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту) або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), а також види об`єктів цивільних прав, що можуть належати лише певним учасникам обороту, встановлюються законом.

Зазначена редакція статті відповідає змісту в редакції, чинній на момент набуття у власність спірного приміщення третьою особою та Відповідачем.

Як встановлено судом вище, приватизація ВАТ «Укркабель» завершена на підставі наказу РВ ФДМУ по місту Києву від 14.07.1995.

Згідно статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» 2163-XII в редакції від 30.03.1995 до об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать:

майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами;

незавершене будівництво;

частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств та інших об`єднань.

Приватизації не підлягають:

майно органів державної влади і управління, Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, правоохоронних і митних органів;

золотий та валютний фонди і запаси, державні матеріальні резерви, емісійна та резервна системи;

майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність по виготовленню цінних паперів і грошових знаків;

засоби урядового, фельд`єгерського та спеціального зв`язку;

об`єкти державної метрологічної служби;

національні культурні та історичні цінності України, надра, водні ресурси та інші об`єкти права виключної власності народу України;

об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом. Об`єкти освіти, які належать підприємствам та відомствам, можуть приватизуватися за умови збереження освітянського призначення;

майнові комплекси підприємств, що забезпечують діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, зброї, вибухових та радіоактивних речовин;

атомні електростанції;

інші об`єкти державної власності, необхідні для виконання державою своїх функцій.

Перелік об`єктів (груп об`єктів), що не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України.

Державна програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої постановою ВРУ від 07.07.1992 № 2545-ХІ пунктом 1.3 забороняла приватизацію протирадіаційних споруд.

Пункт 14 статті 2 Кодексу цивільного захисту України в редакції яка діяла станом на час набуття нежитлового приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташована по АДРЕСА_2 у м. Києві у приватну власність третьою особою та Відповідачем закріплює визначення «захисні споруди цивільного захисту» - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Згідно статті 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать:

1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів;

2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості.

Для захисту людей від деяких факторів небезпеки, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій у мирний час, та дії засобів ураження в особливий період також використовуються споруди подвійного призначення та найпростіші укриття.

Споруда подвійного призначення - це наземна або підземна споруда, що може бути використана за основним функціональним призначенням і для захисту населення.

Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, що знижує комбіноване ураження людей від небезпечних наслідків надзвичайних ситуацій, а також від дії засобів ураження в особливий період.

Згідно абзацу 5 Розділу І Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 653 від 09.10.2006, протирадіаційні укриття призначені для захисту осіб, що укриваються, від впливу іонізуючого випромінювання при радіоактивному забрудненні місцевості і допускають безперервне перебування у них розрахункової кількості осіб, що укриваються, до двох діб.

Тобто хоч сховище та протирадіаційне укриття відносяться до захисних споруд цивільного захисту, але вони не є тотожними.

В силу зазначеного, суд погоджується з доводами Відповідача, що за наслідком дослідження наданих Прокурором доказів не вбачається можливості встановити, що нежитлове приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташована по АДРЕСА_2 у м. Києві станом на момент його приватизації відносилося до категорії захисних споруд цивільного захисту, а саме до протирадіаційного укриття.

Суд зазначає, що наданий Прокурором план приватизації, затверджений начальником РФ ФДМУ по місту Києву 08.09.1993, додатком до якого є інвентаризаційний опис № 6 та баланс підприємства містить запис про спірне приміщення як саме «спецобъект по ул. Богговутовская 4», тобто без будь яких посилань на характер такого об`єкту як протирадіаційного.

Судом не спростовується, а Відповідачем в свою чергу не заперечує, що спірне приміщення відноситься до категорії сховищ, що також вбачається з листа ГУ з питань надзвичайних ситуацій від 01.06.2007 № 047/644, однак знову ж таки докази, що воно є протирадіаційним відсутні.

Відтак, суд дійшов висновку, що Прокурором та Позивачем не доведено незаконності приватизації приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 у м. Києві та подальшого набуття права власності на вказане майно.

В силу зазначеного суд критично оцінює наданий Прокурором висновок експерта та технічний паспорт БТІ від 03.11.2022, згідно яких приміщення площею 222, 7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 у м. Києві є сховищем цивільного захисту протирадіаційного укриття з покажчиком класу захисту « 3» (2кгс/см2)» оскільки такі обставини встановлено без належної на те підстави, тобто без наявності відповідних документів.

Станом на дату виготовлення технічного паспорту від 03.11.2022 Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (далі за тексом - Інструкція) була чинною та діяла в редакції від 15.01.2019.

Відповідно до пункту 9 Інструкції технічна інвентаризація комплексу будівель та споруд проводиться шляхом інвентаризації окремих будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, об`єднаних у комплексі цільовим призначенням, розташованих за однією адресою.

Відповідно до пункту 10 Інструкції за результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Згідно з частиною 1 Розділу ІІ Інструкції до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом), зокрема, захисні споруди цивільного захисту (ДБН В 2.2.5-97 "Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони", ДБН А 3.1-9-2000 "Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом захисних споруд цивільної оборони та їх утримання") (далі - захисні споруди). Класифікацію захисних споруд цивільного захисту наведено у додатку 19 до цієї Інструкції.

Згідно частини 6 Розділу ІІ Інструкції під час виконання технічної інвентаризації необхідно дотримуватися такої черговості робіт, зокрема, вивчення документів щодо інвентаризації.

Водночас, як вірно звертає увагу суду Відповідач, згідно терміну визначеного Інструкцією замовником технічної інвентаризації - є власник об`єкта нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки), об`єкта незавершеного будівництва; замовник будівництва; особа, яка має право на спадщину (за запитом нотаріуса); особа, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт; орган, уповноважений управляти майном (у тому числі житлово-будівельні, дачні та гаражні кооперативи, садові товариства).

Так, правові підстави у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» виступати замовником технічної інвентаризації спірного приміщення були відсутні, а тому наданий технічний паспорт від 03.11.2022 не є належним доказом.

При цьому суд зазначає, що питання утримання та експлуатації спірного приміщення Відповідачем наразі не є предметом спору в силу чого такі обставини не досліджуються.

Однак також судом враховано відсутність доказів проведення перевірок на герметичність, справність та працездатність спірного приміщення з боку комунальних та державних органів в силу наданих їм повноважень згідно Кодексу цивільного захисту України із врахування Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою КМУ від 10.03.2017 № 138.

Прокурором також не спростовано відсутність відомостей технічної інвентаризації у Єдиній державній електронній системи у сфері будівництва.

Суд також не вбачає підстав для прийняття висновку експерта до розгляду оскільки зі змісту останнього вбачається, що він виготовлений, зокрема із врахуванням даних обміру та характеристики конструктивних елементів захисної споруди технічного паспорту від 03.11.2022, який визнано судом як неналежний доказ.

Крім того, вказаний висновок не містить посилання та оцінку спірного об`єкта відносно чинних на той час державно-будівельних норм.

Із наданого висновку суд не може встановити за якими критеріями згідно вимог чинного законодавства експертом визначено тип захисної споруди цивільного захисту.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи рішення уповноваженого державного / комунального органу про утворення захисної споруд цивільного захисту протирадіаційного укриття за адресою АДРЕСА_2 у м. Києві суд не може погодитися з доводами Прокурора та відповідно дійти висновку, що дане приміщення перебуває на обліку в компетентних органах як об`єкт цивільного захисту протирадіаційне сховище.

Надані Прокурором листи ГУ ДСНС України у місті Києва від 02.01.2025 № 7104-30/7109 та Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.01.2025 № 109-108 підтверджують, що спірна споруда не виключалась із фонду захисних, що не заперечується сторонами та водночас не підтверджує протирадіаційний характер останньої.

В силу зазначеного підстави для задоволення позову відсутні у зв`язку з чим питання дотримання Прокурором строків позовної давності на звернення до суду з даним позовом судом не досліджуються.

З поміж викладеного вище, при вирішення спору по суті, суд, зокрема, керувався критерієм пропорційності втручання держави у право особи на мирне володіння майном.

Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Оскільки уповноважені державою особи не виявили шахрайських дій щодо відчуження спірного майна, яке належало державі, ні на етапі приватизації майна, ні на етапі державної реєстрації права власності, а внаслідок втручання в право власності добросовісного набувача майна (відповідача), на переконання суду не відновлюється справедливий баланс при тому, що недопустимо надання переваги однієї форми власності над іншою.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище та враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Прокурором не доведено факт незаконності приватизації спірного нежитлового приміщення та його подальшого продажу з підстав віднесення останнього до захисних споруд цивільного захисту -протирадіаційного укриття в силу чого позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України Київській міській прокуратурі не відшкодовуються.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України - відмовити.

2. Судові витрати Київської міської прокуратури не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 07.04.2025

Суддя Антон ПУКАС