РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2025Справа № 910/16079/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» (08642, Київська обл., Фастівський р-н, с. Порадівка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» (01011,м. Київ, вул. Мирного Панаса, будинок 11, офіс 2/25) про стягнення 4 413 222,88 грн,

Представники учасників справи:

від позивача - Непомнюща О. В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Жданов І. В. (в режимі відеоконференції).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.12.2024 в системі «Електронний суд» представником Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 28 від 20.09.2024 у розмірі 4 413 222,88 грн. та була передана 28.12.2024 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару за договором поставки № 28 від 20.09.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» залишено без руху.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 31.12.2024, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 30.01.25 о 12:00 год.

15.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське», надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 заяву представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) задоволено.

22.01.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву, у відповідності до якої представник просив доповнити позовну заяву пунктом наступного змісту: Стягнути з Відповідача судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу.

23.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

24.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про оголошення перерви у підготовчому засіданні для надання сторонам часу позасудово врегулювати цей спір.

28.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

28.01.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про забезпечення позову, яку передано 29.01.2025 судді Демидову В.О. відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

28.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про повернення позовної заяви Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 28 від 20.09.2024 з огляду на те, що на думку представника, направлення позивачем на адресу відповідача претензії, яка не була отримана відповідачем, не можна вважати здійсненням позивачем заходів досудового врегулювання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) задоволено.

У судовому засіданні 30.01.2025 суд без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановив відмовити у клопотанні представнику відповідача про повернення позовної заяви та задовольнив клопотання представника відповідача про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 13.02.2025 о 12:10 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» про забезпечення позову.

30.01.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано клопотання про долучення доказів.

30.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про долучення доказів часткової оплати заборгованості у розмірі 50 000,00 грн.

10.02.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що при поставці товару, а також станом до моменту подачі позову, позивач передав відповідачу всі документи, визначені у п.2.4., п.2.4.1., п.2.4.2. Договору поставки №28 від 20.09.2024 року, а відтак на думку відповідача, відсутнє порушення відповідачем положень договору в частині оплати за поставлений товар.

10.02.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заперечення, відповідно до яких представник зазначив, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо передачі всіх необхідних документів, що підтверджується скріншотами електронного листування від 19.09.2024 та 20.09.2024. Вказані документи були направлені Позивачем на офіційну електронну адресу Відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_2), зазначену в Договорі №28 та специфікації.

При цьому представник звертає увагу, що на виконання Договору поставки № 28 від 20.09.2024, та специфікацій № 1 додатку до Договору поставки № 28 від 20.09.2024, Постачальник здійснив поставку Товару Покупцю на загальну суму 6 585 232,56 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними, які долучені до позовної заяви.

10.02.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника відповідача.

12.02.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначив, що з інформації, яка міститься на «копіях скріншотів електронного листування від 19.09.2024 та 20.09.2024», які надані позивачем в якості доказів виконання свого зобов`язання з надання відповідачу документів випливає, що листи направлені на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 (ОСОБА_1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_2).

У налаштуваннях електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 (ОСОБА_1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_2), з яких відправлено листи на електронну адресу відповідача, не передбачено відображення даних про доставку електронного листа адресату, у зв`язку з чим неможливо встановити факт отримання відповідачем цих електронних листів позивача. Копії скріншотів електронного листування від 19.09.2024 та 20.09.2024 не містять даних про факт отримання відповідачем цих електронних листів від позивача.

Ухвалою суду від 13.02.2025 відкладено підготовче засідання на 04.03.2025.

13.02.2025 в системі «Електронний суд» представником позивач сформовано клопотання про визнання дій представника відповідача такими, що свідчать про зловживання процесуальними правами.

02.03.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме доказів здійснення ним часткової оплати за договором №28 від 20.09.2024.

Ухвалою суду від 04.03.2025закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2025 о 10:30год.

22.03.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52 000,00 грн.

У судовому засіданні 25.03.2025 судом оголошену перерву до 03.04.2025.

27.03.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про повернення судового збору Приватному сільськогосподарському підприємству «Порадівське» у розмірі 600 грн., який сплачено щодо позовних вимог у розмірі 50 000 грн., що добровільно сплачені Відповідачем.

Останнє обґрунтоване тим, що під час судового розгляду Відповідачем 30.01.2025 добровільно сплачено заборгованість у розмірі 50 000 грн. У зв`язку з викладеним, провадження в частині стягнення заборгованості у розмірі 50 000 грн. підлягає закриттю, таким чином, позивачем надмірно сплачено грошові кошти.

У судове засідання 03.04.2025 представники сторін приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні 03.04.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

20.09.2024 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Порадівське» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальності «Скай Агро Плюс» (покупець, відповідач) укладено договір поставки №28 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, українського походження, врожаю 2024 року (товар) на умовах, зазначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору базисні показники. Кількість, асортимент, ціна товару, інші умови, зазначено у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Строк поставки товару зазначено у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Товар може передаватись покупцю окремими партіями, що знайде своє відображення у відповідних специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору умови поставки зазначено у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору, відповідно до правил «Інкотермс-2010». У випадку розбіжностей умов договору з правилами «Інкотермс-2010» пріоритет мають умови договору. Інструкція щодо заповнення супровідних товарно-транспортних документів при поставці автомобільним транспортом надсилається покупцем шляхом електронного листування (e-mail) на електронну адресу постачальника.

Пунктом 2.4 договору сторони погодили. Що при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: оригінал цього договору, підписаного уповноваженим представником постачальника, завіреного печаткою; оригінал рахунку-фактури з зазначенням номенклатури товару згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною договору; оригінал видаткової накладної з зазначенням номенклатури товару згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною договору; завірена копія / оригінал залізничної транспортної накладної або товарно-транспортної накладної при поставці товару в порт. Тільки для залізничного транспорту - завірена копія посвідчення якості.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з зазначенням номенклатури товару згідно Специфікації. Що є невід`ємною частиною цього договору та зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 2.4.1 договору).

Відповідно до п. 2.4.2 договору постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи з поміткою «Згідно з оригіналом», засвідчені печаткою підприємства та підписом керівника: банківські та поштові реквізити підприємства (банківський рахунок, фактична та юридична адреса, телефони, електронна адреса обов`язково; завірену копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - за наявності; завірену копію розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - повного, датованого не пізніше, ніж за 30 днів до орієнтовної дати підписання договору поставки; завірену копію останньої зареєстрованої редакції Статуту постачальника; завірену копію свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість (або Свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб`єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість) - за наявності, або Витягу з реєстру платників податку на додану вартість; копія декларації по ПДВ з відміткою про прийняття податковим органом за останній звітний період; баланс (звіт про фінансовий стан); у випадку обмежень встановлених установчими документами на підписання керівником договору та інших документів - протокол загальних зборів або рішення засновника про зняття будь-яких обмежень; довіреність на право підпису договорів (якщо договір підписується за довіреністю на представника); копії документів на об`єкт складського зберігання або договір на послуги зберігання зернових та олійних культур - за наявності.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що оплата вартості всієї кількості товару чи окремої його партії здійснюється покупцем в національній валюті гривні. Оплата товару здійснюється за умов, зазначених у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі ненадання або неповного надання документів, зазначених у п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору, покупець має право затримати оплату товару (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань з оплати на покупця накладається пеня в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару а кожний день прострочення оплати.

Пунктом 4.5 договору сторони домовились,що термін позовної давності зі стягнення неустойки за цим договором встановлюється у три роки згідно зі ст. 259 ЦК України, а період, за який нараховуються штрафні санкції, встановлюється в один рік.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами та скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.12.2024, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання взятих на себе зобов`язань (п. 8.1 договору).

Згідно з п. 8.11 договору сторони домовились використовувати електронні адреси. Які зазначені в реквізитах сторін договору, для проведення офіційного листування між сторонами.

Також сторонами підписано Специфікацію №1 (додаток 31 до договору), у якій сторонами погоджено товар, що поставлятиметься - кукурудза 3 класу врожаю 2024 року у кількості 850 тон, загальною вартістю 6 630 004,59 грн.

Також у специфікації погоджено сторонами умови поставки - FCA (завантажено у транспортний засіб покупця), адреса: Київська область, Васильківський район, с. Мала Солтанівка. Місце вивантаження (місце поставки) - ТОВ «Боріваж», Одеська область, Лиманський район, смт. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 10.

Термін поставки - до 29.09.2024 включно.

Датою поставки при поставці автомобільним транспортом вважається дата завантаження товару в автомобільний транспорт в пункті навантаження, вказаного в п. 2 цієї специфікації, та оформлення експедитором покупця товарно-транспортної накладної.

Умови оплати: Покупець здійснює оплату у розмірі 86% від вартості товару за цією специфікацією на розрахунковий рахунок постачальника після підписання сторонами цієї специфікації, однак не пізніше ніж до моменту завантаження товару у транспортний засіб покупця.

Покупець зобов`язується здійснити оплату 14% вартості поставленого товару протягом 3-х банківських днів по факту надання постачальником реєстрації податкової накладної, надання оригіналів документів/ завірених копій документів, передбачених п. п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору та надання всіх товаро-транспортних накладних на партію товару.

Пунктом 7.1 Специфікації сторони погодили, що у разі, якщо показники якості товару, визначені відповідно до п. 6 та не відповідають положенням п. 6 цієї специфікації, сторони домовилися про повернення товару постачальнику або його заміну. В такому випадку повернення або заміна товару неналежної якості здійснюється за рахунок постачальника, а такі витрати йому не відшкодовуються та не можуть впливати на вартість товару.

Право власності на товар переходить до пупця після отримання товару на Терміналі, підписання первинних документів відповідно до п. 2.4 договору та здійснення оплати вартості товару в розмірі, встановленому в п. 4.1 цієї специфікації, а ризик випадкового ушкодження чи загибелі товару, переходять від постачальника до покупця з моменту розвантаження товару в місці поставки (п. 7.2 специфікації).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну вартість 6 585 232,56 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, які підписані та скріплені печатками товариств, в саме: №15 від 23.09.2024, №16 від 23.09.2024. №17 від 23.09.2024; №18 від 23.09.2024, №19 від 23.09.2024, №20 від 23.09.2024, №21 від 23.09.2024, №22 від 23.09.2024, №23 від 23.09.2024, №24 від 24.09.2024, №25 від 24.09.2025, №26 від 24.09.2024, №27 від 24.09.2024, №28 від 24.09.2024, №29 від 24.09.2024, №30 від 25.09.2024, №31 від 25.09.2024, №32 від 25.09.2024. №33 від 25.09.2024, №34 від 26.09.2024, №35 від 26.09.2024, №36 від 26.09.2024, №37 від 24.09.2024, №38 від 24.09.2024, №39 від 24.09.2024, №40 від 24.09.2024, №41 від 24.09.2024, №42 від 25.09.2024, №43 від 25.09.2024, №44 від 25.09.2024, №45 від 25.09.2024, №46 від 25.09.2024, №47 від 25.09.2024.

Також позивачем передано відповідачу передбачені п. п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору документи, що підтверджується скріншотами електронного листування сторін від 19.09.2024 та 20.09.2024.

Відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 2 468 420,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №500 від 27.09.2024 на суму 1 368 420,00 грн, №515 від 11.10.2024 на суму 500 000,00 грн, №519 від 23.10.2024 на суму 600 000,00 грн.

Матеріали справи містять претензію позивача від 14.11.2024 №1411/1 про сплату відповідачем заборгованості у розмірі 4 116 812,56 грн та пені у розмірі 172 906,13 грн, яка повернулася на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилався на те, що відповідач заборгованість у розмірі 4 116 812,56 грн не сплатив, у зв`язку із чим просив стягнути її з відповідача, а також пеню у розмірі 296 410,32 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимогипідлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладеною між сторонами специфікацією погоджено такі умови оплати: Покупець здійснює оплату у розмірі 86% від вартості товару за цією специфікацією на розрахунковий рахунок постачальника після підписання сторонами цієї специфікації, однак не пізніше ніж до моменту завантаження товару у транспортний засіб покупця.

Покупець зобов`язується здійснити оплату 14% вартості поставленого товару протягом 3-х банківських днів по факту надання постачальником реєстрації податкової накладної, надання оригіналів документів/ завірених копій документів, передбачених п. п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору та надання всіх товаро-транспортних накладних на партію товару.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну вартість 6 585 232,56 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, які підписані та скріплені печатками товариств, в саме: №15 від 23.09.2024, №16 від 23.09.2024. №17 від 23.09.2024; №18 від 23.09.2024, №19 від 23.09.2024, №20 від 23.09.2024, №21 від 23.09.2024, №22 від 23.09.2024, №23 від 23.09.2024, №24 від 24.09.2024, №25 від 24.09.2025, №26 від 24.09.2024, №27 від 24.09.2024, №28 від 24.09.2024, №29 від 24.09.2024, №30 від 25.09.2024, №31 від 25.09.2024, №32 від 25.09.2024. №33 від 25.09.2024, №34 від 26.09.2024, №35 від 26.09.2024, №36 від 26.09.2024, №37 від 24.09.2024, №38 від 24.09.2024, №39 від 24.09.2024, №40 від 24.09.2024, №41 від 24.09.2024, №42 від 25.09.2024, №43 від 25.09.2024, №44 від 25.09.2024, №45 від 25.09.2024, №46 від 25.09.2024, №47 від 25.09.2024.

Також позивачем передано відповідачу передбачені п. п. 2.4, 2.4.1, 2.4.2 договору документи, що підтверджується скріншотами електронного листування сторін від 19.09.2024 та 20.09.2024.

Відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 2 468 420,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №500 від 27.09.2024 на суму 1 368 420,00 грн, №515 від 11.10.2024 на суму 500 000,00 грн, №519 від 23.10.2024 на суму 600 000,00 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати поставленого товару на загальну суму 4 116 812,56 грн. відповідачем не виконано.

Доказів оплати поставленого товару на загальну суму 4 116 812,56 грн. матеріали справи не містять, що не заперечується відповідачем.

Доводи відповідача про те, що при поставці товару, а також станом до моменту подачі позову, позивач не передав відповідачу всі документи, визначені у п.2.4., п.2.4.1., п.2.4.2. договору поставки №28 від 20.09.2024 року, а відтак на думку відповідача, відсутнє порушення відповідачем положень договору в частині оплати за поставлений товар, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема скріншотами електронного листування сторін від 19.09.2024 та 20.09.2024.

Згідно з п. 8.11 договору сторони домовились використовувати електронні адреси, які зазначені в реквізитах сторін договору, для проведення офіційного листування між сторонами.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких заперечень відповідача щодо невиконання позивачем умов п.2.4., п.2.4.1., п.2.4.2. договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості Відповідача перед позивачем у розмірі 4 116 812,56 грн. документально підтверджена та належним чином доведена.

Проте, після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено на рахунок позивача заборгованість у розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 567 від 30.01.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач із цим позовом звернувся до суду 27.12.2024, при цьому заборгованість у розмірі 50 000,00 грн погашена відповідачем 30.01.2025, тобто після відкриття провадження у справі, відповідно суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в цій частині стягнення заборгованості у сумі 50 000,00 грн, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Водночас, заборгованість у розмірі 4 066 812,56 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як така, що підтверджена матеріалами справи.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 296 410,32 грн.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1). Розмір пені, передбаченийстаттею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Відтак, у разі перевищення заявленого розміру пені (0,1% від суми простроченого платежу за кожен день) розміру подвійної облікової ставки Національного банку України стягнення підлягає саме остання, адже сторони в укладеному договорі не можуть відступати як від погоджених умов договору, так і від імперативних положень цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.3 договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань з оплати на покупця накладається пеня в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару а кожний день прострочення оплати.

Таким чином, за перерахунком суду за вказаний позивачем період (72 дня) з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково у розмірі 210 677,32 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у сумі 4 066 812,56 грн та пені у розмірі 210 677,32 грн.

Окрім того позивач просив стягнути з відповідача 52 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 6. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат у сумі 52 000,00 грн представник позивача надав копію: договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024, акту приймання-передавання робіт (послуг) правничої (правової) допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024, розрахунку витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024, рахунку-фактури № 21/03/2025 від 21.03.2025.

Судом встановлено, що між адвокатом Непомнюща Олександра В`ячеславівна (Адвокат) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Порадівське» (Клієнт) було укладено Договір про надання правничої допомоги № 13/11 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

За послуги передбачені п. 1.2 даного договору Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату винагороду (гонорар), розмір якої(го) визначений в сумі - 4000 (чотири тисячі) гривень за годину роботи, що оплачується відповідно до об`єму наданих послуг, зміст яких відображається у відповідному Розрахунку, що надається Клієнту - Адвокатом. Фактичний розрахунок (платіж) за роботу, яка є предметом цього Договору, проводиться в період часу - 90 календарних днів з моменту прийняття рішення судом відповідної інстанції, в якій здійснюється представництво.

21.03.2025 між Адвокатом та Клієнтом підписано акт приймання-передавання робіт (послуг) правничої (правової) допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024, відповідно до якого Адвокатом надано, а Клієнтом отримано професійну правничу допомогу в рамках даної справи, в наступному обсязі:

- Надання первинної консультації Клієнту. Проведення консультацій з Клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ. Погодження умов співпраці. Надання клієнтом доручення адвокату для підготовки позову, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці);

- Аналіз правової ситуації, попереднє вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці).

- Вивчення наданих Замовником документів, підготовка тексту претензії із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення претензії відповідачеві (через відділення AT «Укрпошта») (витрачено часу - 2 год. 00 хв. праці);

- Підготовка тексту заяви про забезпечення позову та позовної заяви із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення позовної заяви відповідачеві та інших процесуальних документів (витрачено часу - 4 год. 30 хв. праці);

- Підготовка тексту заперечення на додаткові пояснення Відповідача у справі 910/16079/24 із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення заперечення відповідачеві (витрачено часу - 1 год. 30 хв. праці);

- Участь адвоката з метою представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄС1ТС (ВКЗ) (витрачено часу - 2 год. 00 хв. праці).

- Підготовка заяви про стягнення понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з додатками. Направлення заяви з додатками Відповідачу, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці). Всього витрачено 13 год. 00 хв.

21.03.2025 Адвокатом складено розрахунку витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024 відповідно до якого вартість наданих послуг складає:

- Надання первинної консультації Клієнту. Проведення консультацій з Клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ. Погодження умов співпраці. Надання клієнтом доручення адвокату для підготовки позову, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці) - 4000 грн. 00 коп.

- Аналіз правової ситуації, попереднє вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці). - 4000 грн. 00 коп.

- Вивчення наданих Замовником документів, підготовка тексту претензії із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення претензії відповідачеві (через відділення AT «Укрпошта») (витрачено часу - 2 год. 00 хв. праці). - 8000 грн. 00 коп.

- Підготовка тексту заяви про забезпечення позову та позовної заяви із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення позовної заяви відповідачеві та інших процесуальних документів (витрачено часу - 4 год. 30 хв. праці)- 18 000 грн. 00 коп.

- Підготовка тексту заперечення на додаткові пояснення Відповідача у справі 910/16079/24 із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення заперечення відповідачеві (витрачено часу - 1 год. 30 хв. праці) - 6000 грн. 00 коп.

- Участь адвоката з метою представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (витрачено часу - 2 год. 00 хв. праці). - 8000 грн. 00 коп.

- Підготовка заяви про стягнення понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з додатками. Направлення заяви з додатками Відповідачу, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці).- 4000 грн. 00 коп.

Всього вартість наданих послуг складає 52 000,00 грн.

Оскільки представником позивача було заявлено, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складатиме 50 000,00 грн та з урахуванням ч 6. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає до розгляду суму правничої допомоги у розмірі 50 000,00 грн з урахуванням того, що представником позивача жодним чином не обгрунтовано перевищення судових витрат.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Разом з тим представником відповідача не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 викладено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та [або] значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім [орієнтовним] розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).

Водночас суд з урахуванням позиції викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2022 року у справі 910/7765/20 вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі з урахуванням предмету спору, складності відповідної роботи та кількістю процесуальних документів, що містяться в матеріалах справи.

Так, частина п`ята статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд розглянувши розрахунок витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги №13/11 від 13.11.2024 зазначає наступне.

Представником позивача зазначено зокрема наступні послуги:

- Надання первинної консультації Клієнту. Проведення консультацій з Клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ. Погодження умов співпраці. Надання клієнтом доручення адвокату для підготовки позову, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці) - 4000 грн. 00 коп.

- Аналіз правової ситуації, попереднє вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці). - 4000 грн. 00 коп.

Суд наголошує, що зазначені вище послуги є взаємопов`язані, з огляду на те, що без вивчення судової практики та нормативно-законодавчої бази представник не міг здійснити проведення консультацій з Клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ.

З огляду на що, суд вважає в цій частині стягнути з відповідача 4 000,00 грн.

В частині підготовки тексту заяви про забезпечення позову та позовної заяви із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення позовної заяви відповідачеві та інших процесуальних документів (витрачено часу - 4 год. 30 хв. праці)- 18 000 грн. 00 коп, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 30.01.2025 судом відмовлено у задоволенні заяви Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» про забезпечення позову, зокрема з тих підстав: «що в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів на підтвердження виведення відповідачем грошових коштів чи постанов виконавчої служби про повернення виконавчих документів без виконання у зв`язку із відсутністю грошових коштів на рахунках боржника чи майна на яке можна звернути стягнення».

З огляду на що, суд відмовляє в покладенні даних витрат на відповідача.

Стосовно наданої послуги - участь адвоката з метою представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (витрачено часу - 2 год. 00 хв. праці). - 8000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи було проведено 4 судових засідання, загальною тривалістю 1 год 20 хв., які було включено представником позивача до розрахунку.

З урахуванням того, що позивачем при здійсненні розрахунку враховано зокрема за надану послугу підготовка тексту заперечення на додаткові пояснення Відповідача у справі 910/16079/24 із відповідними додатками (з копіюванням та технічним оформленням документів) та направлення заперечення відповідачеві 1 год 30хв, представником враховувалось не тільки одиниця виміру як 1 година, а відтак, вартість наданої представником позивача послуги - участь адвоката з метою представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду покладається на відповідача у розмірі 5 333,33 грн.

В частині наданої послуги - підготовка заяви про стягнення понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з додатками. Направлення заяви з додатками Відповідачу, (витрачено часу - 1 год. 00 хв. праці).- 4000 грн. 00 коп, суд зазначає наступне.

Верховним Судом неодноразово було викладено висновок зокрема у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Враховуючи вищевикладене, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача у розмірі 23 333,33 грн.

Стосовно клопотання про повернення судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19 зазначено, що лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

У такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Верховний Суд наголосив, що у зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, ця норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини першої статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Подібний за змістом висновок щодо застосування приписів частини дев`ятої статті 129 ГПК України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" викладений також у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20.

З огляду на приписи п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору за подання позову у справі №910/16079/24 підлягає частковому поверненню Приватному сільськогосподарському підприємству «Порадівське».

З врахуванням вищевикладеного, позивачу підлягає поверненню судовий збір у сумі 1628,79 грн з урахуванням суми в частині якій підлягає закриття провадження у справі, сплачений згідно із платіжною інструкцією №171 від 26.12.2024.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/16079/24 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 50 000,00 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» (01011,м. Київ, вул. Мирного Панаса, будинок 11, офіс 2/25, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» (08642, Київська обл., Фастівський р-н, с. Порадівка, ) заборгованість у розмірі 4 066 812 (чотири мільйона шістдесят шість тисяч вісімсот дванадцять) грн 56 коп., пеню у сумі 210 677 (двісті десять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 32 коп. та судовий збір у сумі 51329 (п`ятдесят одна тисяча триста двадцять дев`ять) грн. 88 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» - задовольнити частково.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Агро Плюс» (01011,м. Київ, вул. Мирного Панаса, будинок 11, офіс 2/25, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Порадівське» (08642, Київська обл., Фастівський р-н, с. Порадівка, ) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 23 333 (двадцять три тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп.

7. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

8. Повернути Приватному сільськогосподарському підприємству «Порадівське» (08642, Київська обл., Фастівський р-н, с. Порадівка, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1628 (одна тисяча шістсот двадцять вісім) грн 79 коп., сплачений згідно з платіжної інструкції №171 від 26.12.2024.

9. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2025

Суддя Владислав ДЕМИДОВ