ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3330/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за доручення головуючого судді): Романенко Д.С.;

Від Торгового підприємства Одвар у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю Хрульова В.Б.;

Від Приватного підприємства Тепличне Приміч Д.В.; Конова Л.М.; Чеповський В.О. - директор;

Від Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Батраков Р.А.;

розглянувши апеляційну скаргу Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 про призначення експертизи та зупинення провадження (повний текст ухвали складено 17.02.2025)

по справі №916/3330/24

за позовом Торгового підприємства Одвар у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до Приватного підприємства Тепличне

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

(суддя першої інстанції Смелянець Г.Є., дата та місце прийняття ухвали: 12.02.2025, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29),

У липні 2024 року Торгове підприємство Одвар у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Тепличне за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, смт. Авангард, вул. Ангарська, кадастровий номер :02:001:1618, площею 0,1327 га, та належить Торговому підприємству Одвар у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю шляхом:

- зобов`язання Приватного підприємства Тепличне звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка перебуває у платному користуванні (оренді) у підприємства ТП Одвар у вигляді ТОВ;

- зобов`язання Приватного підприємства Тепличне не вчиняти дії та перешкоди для проведення будівництва та реконструкції, які проводяться ТП Одвар у вигляді ТОВ, у тому числі встановлення воріт та паркану на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ТП Одвар у вигляді ТОВ;

- заборони Приватному підприємству Тепличне вчиняти будь-які дії, які можуть порушити право власності та (чи) право користування ТП Одвар у вигляді ТОВ земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані самовільним захопленням відповідачем території земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618, яка належить позивачу на праві оренди за Договором оренди землі від 01.04.2024.

20.11.2024 за вх.№41744/24 відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення експертизи, у якому просив суд:

- призначити по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Сікорській Олені Анатоліївні (свідоцтво № 1763, адреса знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 12, оф.2), попередивши її про кримінальну відповідальність згідно ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України;

- на вирішення судової експертизи поставити наступі питання: 1) Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :001:1618 площею 1,1327 га на межі земельної ділянки наданої в постійне користування ПП Тепличне на підставі акту постійного користування серії ІІ-ОД №003665 (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 від 21.11.1997)?; 2) Яка площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :001:1618 га земельну ділянку надану в постійне користування ПП Тепличне на підставі акту постійного користування серії ІІ-ОД №0033665 (зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №3 від 21.11.1997)?; 3) Чи є можливість обслуговування та проходу/проїзду до будівлі, яка розташована на межі земельної ділянки з кадастровим номером :001:1618?;

- витрати за проведення експертизи покласти на Приватне підприємство Тепличне (, місцезнаходження: 67805, Одеська область, Одеський район, с.м.т. Авангард, вул. Теплична, 1);

- провадження у справі № 916/3330/24 зупинити до проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 задоволено клопотання Приватного підприємства Тепличне про призначення експертизи за вх.№41866/24 від 20.11.2024 та призначено у справі №916/3330/24 судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 76,66 га, наданої в постійне користування КСП Тепличне на підставі Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ОД №003665 (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 від 21.11.1997)? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення;

2) Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 66,49 га, яка передана в постійне користування із земель запасу Приватному підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної ради №234 від 28.04.2000? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення;

3) Чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 52,238 га, яка передана в оренду Приватному підприємству Тепличне за договором оренди землі від 18.06.2004 (договір зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації Авангардівської селищної ради, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.07.2004 за №55) із врахуванням додаткової угоди від 18.01.2007 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 року між Авангардівською селищною радою та ПП Тепличне (державна реєстрація за №55 від 15.07.2004 року)? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення;

4) Чи є технічна можливість обслуговування, проїзду, під`їзду, проходу до об`єкту нерухомого майна нежитлове приміщення продовольчий кіоск, реєстраційний номер об`єкта 101, який розташований за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Авангард, вул. Теплична, буд. 1, власником якого є Приватне підприємство Тепличне, враховуючи межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 ?

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; попереджено експерта про кримінальну відповідальність згідно ст.ст.384,385 Кримінального Кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; запропоновано Приватному підприємству Тепличн здійснити оплату рахунку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та докази оплати надати до суду; в розпорядження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надано господарську справу №916/3330/24; провадження у справі №916/3330/24 зупинено на час проведення експертизи.

Суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив, що в матеріалах справи наявні три документа щодо земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві оренди/користування, із різними площами такої земельної ділянки.

Крім того, суд зазначив, що враховуючи наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав №355693071 від 23.11.2023, в якому, серед іншого, також зазначено відомості щодо власника відповідного нерухомого майна ПП Тепличне, господарський суд вважав за необхідне на вирішення експертизи поставити також запропоноване відповідачем питання щодо наявності технічної можливості обслуговування, проїзду, під`їзду, проходу до об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення продовольчого кіоску, реєстраційний номер об`єкта 101, із врахуванням меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618.

При цьому господарський суд не прийняв до уваги заперечення позивача щодо поставлення на вирішення експертизи питання щодо нерухомого майна, оскільки таке майно належить позивачу на праві власності за договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації окремого майна приміщення магазину за результатами електронного аукціону від 21.08.2023, з огляду на наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав №355693071 від 23.11.2023.

Крім того, враховуючи наявний між сторонами спір щодо судового експерта, якому слід доручити проведення експертизи, господарський суд доручив проведення судової земельно-технічної експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, із врахуванням також місця розташування земельних ділянок та нежитлового приміщення, які є об`єктами дослідження призначеної судом експертизи.

Частково не погоджуючись з такою ухвалою, Авангардівська селищна рада Одеського району Одеської області (далі - апелянт, третя особа) звернулась з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі №916/3330/24 в частині призначення судової земельно-технічної експертизи з питань:

- чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 76,66 га, наданої в постійне користування КСП Тепличне на підставі Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ОД №003665 (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 від 21.11.1997)? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення;

- чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 66,49 га, яка передана в постійне користування із земель запасу Приватному підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної ради №234 від 28.04.2000? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення.

В іншій частині апелянт просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Апелянт зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані самовільним захопленням відповідачем території земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1618, яка належить позивачу на праві оренди за договором оренди землі від 01.04.2024.

Одним із обґрунтувань своїх дій Приватне підприємство Тепличне вказало перебування в його користуванні земель комунальної власності Авангардівської селищної територіальної громади площею 76,66 га, в межах яких нібито розташована земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:1618. Підставою такого землекористування є Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ОД №003665 від 27.11.1997, виданий Колективному сільськогосподарському підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області від 02.06.1997 № 63.

Авангардівською селищною радою з цього приводу були надані письмові пояснення від 21.11.2024 за вх.№41940/24 з долученням відповідних доказів та неодноразові пояснення представника у судових засіданнях, що відносини постійного користування КСП (ПП) Тепличне землями комунальної власності площею 76,66 га, щодо якого видавався Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ОД №003665 від 27.11.1997, припинені, а Державний акт є недійсним та анульованим на підставі рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 28.04.2000 №234 Про надання землі в постійне користування Приватному підприємству Тепличне. Підставою для прийняття цього рішення стало безпосереднє звернення ПП Тепличне.

Так, згідно з Рішенням від 28.04.2000 № 234, прийнятого із урахуванням норм ст. 27 Земельного кодексу України 1990 року, Авангардівська селищна рада ухвалила:

а) у зв`язку з реорганізацією колективного сільськогосподарського підприємства Тепличне в приватне підприємство Тепличне, землі площею 66,49 га, які були в постійному користуванні КСП Тепличне, передати до земель запасу Авангардівської селищної ради;

б) в зв`язку з пунктом 1 рішення Державний акт на право постійного користування землею № 3, виданий КСП Тепличне 21 листопада 1997 року, вважати недійсним і анулювати;

в) надати в постійне користування із земель запису приватному підприємству Тепличне земельну ділянку площею 66,49 га;

г) видати ПП Тепличне Державний акт на право постійного користування землею.

З огляду на зазначене, твердження суду, викладене в ухвалі від 12.02.2025, про існування в 2024-2025 роках постійного користування Приватним підприємством Тепличне земельною ділянкою комунальної власності Авангардівської селищної ради площею 76,66 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею (ІІ-ОД № 003665), виданого Колективному сільськогосподарському підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної Ради народних депутатів від 02.06.1997 р. № 63, є юридично нікчемними, позаяк відносини постійного користування земельною ділянкою на підставі означеного Державного акту припинені відповідно до ст. 27 Земельного кодексу України 1990 року.

Відповідним чином всі графічні, геопросторові та землевпорядні дані, передбачені вищевказаним Державним актом є в 2024-2025 роках неактуальними та юридично нікчемними.

Апелянт вважає, що ігнорування судом вищевикладеного призвело до того, що судом призначено судову земельно-технічну експертизу для з`ясування обставин існування факту накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 на межі земельної ділянки площею 76,66 га, «наданої в постійне користування КСП Тепличне» на підставі Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ОД №003665 при тому, що станом на 2024-2025 роки не існує ані такого користування, ані такої земельної ділянки.

Тобто судом перед експертом порушене питання співставлення меж земельних ділянок, між існуваннями яких 24-річний часовий проміжок земельна ділянка площею 76,66 га ліквідована із припиненням в 2000 році Державного акту від 1997 року, а земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:1618 лише створена в 2024 році.

Крім того, з`ясування обставин існування факту накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 66,49 га, яка передана в постійне користування із земель запасу Приватному підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної ради №234 від 28.04.2000 при тому що у суду не тільки відсутні докази формування такої земельної ділянки та передачі її у постійне користування, але й суду заявлено власником земель (Авангардівською селищною радою), що така земельна ділянка фактично у користування Приватному підприємству Тепличне не передавалась.

Тобто, на думку заявника, експертизу призначено щодо об`єктивно не існуючого об`єкту, що призводить до неможливості виконання норм підпункту 6.1.3 пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних - правовстановлююча та технічна документація із землеустрою на земельну ділянку площею 66,49 га об`єктивно відсутня.

З огляду на зазначене, апелянт просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі №916/3330/24 скасовано в частині призначення судової земельно-технічної експертизи з питань:

- чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 76,66 га, наданої в постійне користування КСП Тепличне на підставі Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ОД №003665 (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 від 21.11.1997)? У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення;

- чи накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 66,49 га, яка передана в постійне користування із земель запасу Приватному підприємству Тепличне на підставі рішення Авангардівської селищної ради №234 від 28.04.2000?

У разі встановлення накладення визначити, яка площа такого накладення? В іншій частині ухвалу від 12.02.2025 залишити без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 по справі №916/3330/24; призначено розгляд справи №916/3330/24 на 31.03.2025 року о 10-30 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали оскарження ухвали від 12.02.2025 по справі №916/3330/24.

06.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3330/24.

18.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства Тепличне надійшов відзив на апеляційну скаргу.

На переконання відповідача, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням вимог чинного законодавства. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи без змін.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що предметом доказування у даній справі є місце розташування земельної ділянки площею 0,1327 з кадастровим номером :02:001:1618, її цільове призначення з огляду на статус земель сільськогосподарського призначення, підстави набуття права оренди, дотримання конкурентної процедури прийняття рішення про її оренду та щодо відповідності технічної документації вимогам законодавства та підзаконних нормативних актів, наявність перешкод для надання в оренду, обставини, що перешкоджають вільному розпорядженню земельною ділянкою власником у зв`язку з її забудовою і благоустроїм (споруди, мостіння, зелені насадження). Доказуванню підлягають також перешкоди з боку ПП Тепличне у користуванні цією земельною ділянкою і, так само, перешкоди ПП Тепличне в користуванні своїм майном через надання спірної земельної ділянки.

Проте, надані третьою особою у справі докази не відповідають предмету позову і за ними не можна встановити обставини, що входять до предмету доказування.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що межі спірної земельної ділянки позивача накладаються на межі земельної ділянки відповідача, а також зазначає, що спірна земельна ділянка перешкоджає використанню належного відповідачу нерухомого майна.

Відповідач також висловлює у своєму відзиві заперечення щодо позовних вимог, зазначаючи про необхідність проведення експертизи у даній справі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області.

31.03.2025 у судове засідання з`явились представники учасників справи, які підтримали вимоги та доводи викладені ними письмово. Представник позивача підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області.

Позивач правом на подання відзиву не скористався, що у відповідності до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Разом з тим, позивач надав суду апеляційної інстанції 31.03.2025 письмові пояснення, що за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу, строк на подання якого сплив. З огляду на зазначене судова колегія залишає без розгляду вказані пояснення.

Частиною 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про призначення експертизи (п. 11), про зупинення провадження у справі (п. 11).

Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині поставлених перших двох питань на вирішення експертизи, при цьому не оскаржує рішення в частині необхідності призначення експертизи і зупинення провадження з огляду на що колегія суддів переглядає апеляційну скаргу лише щодо заявлених вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч. 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (ч. 7 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Приписами ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Пунктами 1.2.13 пункту 1.2 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5; далі - Інструкція), передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Підпунктами 1.2.2 пункту 1.2 розділу І Інструкції, передбачено, що основними видами (підвидами) експертизи є інженерно-технічна: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; телекомунікаційна, електротранспортна експертиза; експертиза технічного стану ліфтів.

Пунктом 6.1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

В межах розгляду даної справи підлягає з`ясуванню питання щодо наявності підстав для призначення експертизи у даній справі.

Підставою позовних вимог у даній справі є самовільне захоплення відповідачем території земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1618, яка належить позивачу на праві оренди за договором оренди землі від 01.04.2024.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, заперечуючи проти самовільного захоплення спірної земельної ділянки, посилається на:

- договір оренди землі від 18.06.2004, згідно з яким відповідачу в строкове платне користування на 49 років надано земельну ділянку 53,246 га, яка знаходиться на території Авангардівської селищної ради, вул. Теплична, 1. В подальшому до вказаного договору сторонами внесено зміни щодо площі земельної ділянки, яка змінена зменшена до 52,238 га згідно додаткової угоди від 18.01.2007 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 року між Авангардівською селищною радою та ПП Тепличне (державна реєстрація за №55 від 15.07.2004 року);

- Державний акт на право постійного користування землею ІІ-ОД №003665 від 27.11.1997, згідно з яким КСП Тепличне (правонаступником якого є ПП «Тепличне») Авангардівською селищною Радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області України надається у постійне користування 76,66 га землі в межах згідно з планом користування.

В матеріалах справі наявне також рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 28.04.2000 № 234 «Про надання землі в постійне користування приватному підприємству Тепличне, згідно з яким Державний акт на право постійного користування землею №3, виданий КСП Тепличне 21.11.1997 є недійсним і анульовано, а також надано в постійне користування із земель запису Приватному підприємству «Тепличне» земельну ділянку площею 66,49 га.

При цьому, відповідач зазначає, що межі спірної земельної ділянки позивача накладаються на межі земельної ділянки відповідача, а також зазначає, що спірна земельна ділянка перешкоджає використанню належного відповідачу нерухомого майна.

В свою чергу, позивач заперечує щодо накладення меж спірної земельної ділянки на земельну ділянку відповідача.

Колегією суддів з`ясовано, що в матеріалах справи наявні три документи щодо земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві оренди/користування, із різними площами такої земельної ділянки.

З огляду на зазначене, встановлення обставин щодо накладення / ненакладення меж спірної земельної позивача на земельну ділянку відповідача має значення для вирішення спору у даній справі.

При цьому, для встановлення саме таких обставин справи необхідні спеціальні знання у сфері, іншій ніж право.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині призначення експертизи щодо об`єктивно не існуючого об`єкту та звертає увагу, що судом першої інстанції не надавалась оцінка наявним доказам у справі та вони не досліджувались, оскільки дослідження доказів у справі відповідно до ст.210 Господарського процесуального кодексу України відбувається під час розгляду справи по суті, а оцінка таких доказів судом, виходячи з положень ст.236 Господарського процесуального кодексу України, надається під час ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, враховуючи, що господарським судом не надавалась оцінка ані договору оренди землі від 18.06.2004, ані Державному акту на право постійного користування землею ІІ-ОД №003665 від 27.11.1997, ані рішенню Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 28.04.2000 № 234, не надавалась при цьому також оцінка площі земельної ділянки відповідача, виходячи з наданих всіма учасниками справи документів, апеляційний господарський суд погоджується з необхідністю поставлення на вирішення експертизи питання щодо накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1618 площею 0,1327 га на межі земельної ділянки площею 76,66 га згідно Державного акту на право постійного користування серії ІІ-ОД №003665, на межі земельної ділянки площею 66,49 га, яка передана в постійне користування із земель запасу Приватному підприємству «Тепличне» на підставі рішення Авангардівської селищної ради №234 від 28.04.2000, а також на межі земельної ділянки площею 52,238 га, яка передана в оренду Приватному підприємству «Тепличне» за договором оренди землі від 18.06.2004 із врахуванням додаткової угоди від 18.01.2007.

Як зазначалось раніше, судом першої інстанції задля всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, з урахуванням існування у позиціях сторін та наявних у справі доказів розбіжностей, вирішення яких потребують спеціальних навичок у даній галузі призначено земельно-технічну експертизу.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що істотне значення для правильного вирішення спору у даній справі має встановлення обставин щодо накладення / ненакладення меж спірної земельної позивача на земельну ділянку відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що призначена у даній справі судова експертиза спрямована на встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто обставин, які мають значення для правильного вирішення спору та якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги і заперечення, при цьому для з`ясування цих обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що місцевий господарський суд з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись процесуальним законом, обґрунтовано призначив у даній справі судову земельно-технічну експертизу.

Окрім іншого, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 (Заява №61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання. При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, т/обто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, а також за умови, що жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів наданих сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Колегією суддів встановлено, що сторонами не було надано жодних висновків експертизи з приводу поставлених експерту ухвалою суду питань.

Крім того, надані відповідачем до матеріалів справи плани меж нанесення на картографічну основу масштаб 1:2500 та масштаб 1:2000, виконані ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», не є висновком експерта у розумінні ст.98 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо необхідності вилучення перших двох запитань із переліку питань поставлених на експертизу, оскільки призначення експертизи із таким переліком питань у даній справі пов`язане з існуванням у позиціях сторін та наявних у справі доказів розбіжностей, що позбавляє суд ухвалити обґрунтоване рішення на підставі повних і всебічно з`ясовних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених ними доказами, які були досліджені в судовому засіданні з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі "Фрідлендер проти Франції").

Виходячи з предмету та підстав заявленого позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали наведено підстави щодо дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи, а також обґрунтовано підстави, з яких суд першої інстанції вважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише шляхом залучення особи, яка володіє спеціальними знаннями (експерта) у відповідній земельно-технічній галузі знань.

Крім того, враховуючи те, що призначена у даній справі судова експертиза спрямована на встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі, тобто обставин, які мають значення для правильного вирішення спору та якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги і заперечення, при цьому для з`ясування цих обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, колегія суддів доходить висновку про те, що місцевий господарський суд з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, цілком обґрунтовано призначив у справі №916/3330/24 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручив експертній установі, що визначена відповідно до положень частини третьої статті 99 Господарського процесуального кодексу України, тим більше, що встановлення доцільності або необхідності призначення експертизи є прерогативою суду, який відповідно до приписів господарського процесуального законодавства має сприяти учасникам справи в отриманні доказів, що підтверджують їх вимоги або заперечення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що застосування спеціальних знань у земельно-технічній галузі виходить за межі компетенції господарського суду та дійсно потребує спеціальних знань у вказаних галузях, а тому для повного, об`єктивного розгляду всіх обставин справи, необхідним є призначення земельно-технічної експертизи.

Колегія суддів вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування постановленої у справі ухвали, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

Натомість всі заперечення апелянта зводяться до встановлення фактичних обставин справи та надання їм оцінки, що є неможливим на цій стадії судового процесу.

Отже, колегія суддів не бере до уваги вказані скаржником обставини, що стосуються суті спору, оскільки предметом апеляційного оскарження є лише ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження та призначення експертизи в частині переліку питань, поставлених на вирішення експертизи, а питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору.

При цьому, заявник за наслідками проведення експертизи не позбавлений права доводити ті чи інші обставини відповідним доказами, оскільки висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду про призначення експертизи та зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає.

Судовий збір за оскарження ухвали суд першої інстанції покладається на скаржника з огляду на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 по справі №916/3330/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2025 року.

Головуюча суддя Н.М. Принцевська

Судді Г.І. Діброва

А.І. Ярош