ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

25 березня 2025 року Справа № 915/531/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.

за участі секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представника кредитора Дорошенко Т.А. (в режимі ВКЗ)

керуючого реструктуризацією боргів боржника Белінська Н.О. (в режимі ВКЗ)

боржник відсутній

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 915/531/23 про неплатоспроможність

боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Белінська Наталія Олександрівна (вул. Миколи Оводова, 38, кім. 305, м. Вінниця, 21050)

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН" (; вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112)

встановив:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 915/531/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розгляд якої здійснюється відповідно до приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 19.06.2024 на офіційному сайті Верховного Суду за № 70822.

26.02.2024 за результатами попереднього засідання судом винесено ухвалу, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження на 09.04.2024. Цією ж ухвалою зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.

Ухвалою від 09.04.2024, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією, підсумкове засідання відкладено на 03.06.2024.

Ухвалою суду від 03.06.2024, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією та кредитора, підсумкове засідання відкладено на 22.07.2024.

Судове (підсумкове) засідання в даній справі 22.07.2024 не відбулося (при цьому керуючий реструктуризацією та кредитор клопотали про відкладення), наступне судове (підсумкове) засідання ухвалою. від 12.08.2024 (з урахуванням ухвали від 19.08.2024) призначено на 09.09.2024.

Ухвалою від 09.09.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання відкладено за клопотання арбітражного керуючого на 07.10.2024.

07.10.2024 судове (підсумкове) засідання не відбулося у зв`язку з відпусткою головуючого судді (при цьому керуючий реструктуризацією та кредитор клопотали про відкладення), ухвалою від 11.10.2024 сторін повідомлено про призначення підсумкового засідання на 05.11.2024.

Ухвалою суду від 05.11.2024 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за заявою керуючого реструктуризацією та клопотанням кредитора ТОВ "ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН" відкладено на 03.12.2024.

Ухвалою суду від 03.12.2024 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за заявою керуючого реструктуризацією та клопотанням кредитора ТОВ "ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН" відкладено на 21.01.2025.

17.01.2025 суду надійшла заява ТОВ "ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН" про закриття провадження у справі. У обґрунтування заяви кредитор зазначив, що зборами кредиторів було відмовлено у схваленні плану реструктуризації боргів та з огляду на встановлені обставини, а саме, те що в деклараціях боржника (в тому числі уточнених деклараціях) подана неповна інформація про майновий стан членів сім`ї боржника, виправлені декларації були подані з пропуском встановленого законом строку (п.1 ч.7 статті 123 КУзПБ), а також те, що поданий План не відповідає ст. 124 КУзПБ. На думку кредитора боржником створені формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

21.01.2025 суд відклав підсумкове засідання на 25.02.2025 та зобов`язав керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами, обґрунтований відзив на заяву кредитора про закриття провадження у справі. Також суд зобов`язав боржника надати суду обґрунтований відзив на заяву кредитора про закриття провадження у справі.

На виконання вимог суду 14.02.2025 арбітражний керуючий через систему «Електронний суд» подала правову позицію стосовно клопотання кредитора про закриття провадження, пояснивши, що боржник проявив добросовісну поведінку, спрямовану на врегулювання наявної заборгованості шляхом застосування процедур банкрутства. При цьому, дійсно має місце пропуск строку на подання виправлених декларацій, однак, керуючий реструктуризацією просила суд взяти до уваги той факт, що боржник наразі виправив помилки у деклараціях та подав до суду уточнюючі декларації. До того ж керуючий реструктуризацією зауважила, що неможливість реалізації земельних ділянок боржника спричинена проблемністю їх оформлення через непрацюючі реєстри та знаходження боржника на прифронтовій території.

Боржник 25.02.2025 подав суду уточнені декларації та заперечення на заяву кредитора. У запереченнях боржник посилаючись на висновки Верховного суду, викладені у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 та від 15.06.2022 року у справі №922/3911/19 наголосив, що певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

Щодо строків подання уточнюючих декларацій боржник пояснив, що не отримував звіту про результати перевірки декларації про майновий стан боржника ані на поштову адресу, ані на електронну, ані в Електронному суді та пов`язує указане з обстрілами, вимкненням світла. І лише отримавши ухвалу суду від 02.10.2023 в Електронному кабінеті 16.10.2023 одразу (19.10.2023) подав до суду уточнюючи декларації.

Крім того, разом з цими запереченнями боржник надав уточнюючі декларації з врахуванням отриманої від кредитора інформації (якою раніше володів).

Боржник просив суд врахувати добросовісність його поведінки, відкритість та чесність по відношенню до кредиторів, сприяння встановленню усіх обставин, що необхідні при розгляді справи про неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 25.02.2025 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання відкладено на 25.03.2025.

Кредитор 11.03.2025 подав суду додаткові пояснення на заперечення боржника, зазначив, що подані декларації не підлягають розгляду Судом та не впливають на рішення Суду про закриття провадження у справі, оскільки КУзПБ передбачено чітку послідовність дій щодо розгляду поданих боржником декларацій, та законом не встановлено можливість подання виправленої декларації про майновий стан боржника необмежену кількість разів. Також заявник викладає припущення щодо обізнаності боржника про наслідки перевірки декларації ще з 2023 року. Кредитор стверджує, що боржником не надано вчасно повну та достовірну інформацію в деклараціях про майновий стан членів сім`ї, вважає таку поведінку боржника недобросовісною, стверджує останній. матеріали справи не відображають дійсного прагнення Боржника до відновлення платоспроможності шляхом реструктуризації, адже в запропонованому Плані реструктуризації не запропоновано жодної суми для погашення вимог кредиторів та не вказано про намір отримання доходу в майбутньому.

У судовому засіданні 25.03.2025 присутні представник кредитора та керуючий реструктуризацією.

Боржник, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи шляхом доставлення ухвали до Електронного кабінету ЄСІТС, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив.

Станом на час розгляду справи клопотань про відкладення підсумкового засідання чи про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні суду не надходило.

У судовому засіданні 25.03.2024 судом підписано вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши присутніх представників, суд установив наступне.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Задля ефективної реалізації боржником права на реабілітацію добросовісного боржника КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого, закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.

Згідно зі статтею 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника. Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника.

Своєчасне та належне виконання арбітражним керуючим завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг.

Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для розкриття перед судом і кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Вона повинна відповідати принципам повноти та достовірності.

Згідно ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

На підставі ч. 3 ст. 122 КУзПБ керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій про майновий стан боржника за 2020-2022 р.р. у справі № 915/531/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та складено звіт про результати перевірки вих. № 02-137/1747 від 18.08.2023.

Згідно указаного звіту в результаті перевірки відомостей, вказаних боржником у деклараціях про майновий стан за період з 2020 по 2022 роки керуючий реструктуризацією зазначила про виявлення порушень, зокрема:

- щодо відсутності відомостей щодо майна та доходів членів родини, майна дружини;

- щодо зазначеного доходу за 2022 рік;

- земельна ділянка, за адресою АДРЕСА_3 - зазначена в Деклараціях та відсутня в праві власності.

Як вбачається із матеріалів справи арбітражним керуючим було направлено на електронну адресу Боржника - (яку Боржник вказав у заяві про відкриття провадження про свою неплатоспроможність) звіт про перевірку декларації.

02.10.2023 ухвалою Господарського суду Миколаївської області №915/531/23 було зобов`язано керуючого реструктуризацією надіслати боржнику звіт про результати перевірки декларацій поштовим переселенням з доказами направлення боржнику, оскільки, боржник не подав до суду виправлену декларацію.

Вказана ухвалу доставлена до Електронного кабінету боржника16.10.2023, а вже 19.10.2023 боржник подав суду уточнюючи декларації, які зареєстровані у суді 20.10.2023.

26.10.2023 керуючий реструктуризацією подала суду звіт про результати перевірки виправлених декларацій (вих.. № 02-137/2466 від 26.10.2023), за змістом якого арбітражним керуючим зроблено висновок про усунення боржником недоліків та відповідність поданих декларацій вимогам Наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 «Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність».

Разом з тим, як зазначено кредитором у заяві про закриття провадження та погоджено керуючим реструктуризацією у поданих суду поясненнях та заявлено у судовому засіданні, боржником у виправленій декларації про майновий стан знову зазначена неповна інформація про майно членів родини - матері та доньки, натомість указано що «член родини не надав інформації».

Після подання суду кредитором клопотання про закриття провадження у справі боржник подав суду виправлені декларації з урахуванням інформації, наданої кредитором.

Надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Зі змісту преамбули вказаного кодексу вбачається, що останнім встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією книгою.

Порядок і наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, визначені статтями 116, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, кодексом визначений перелік документів та відомостей, необхідних заявнику при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зокрема, як вбачається із приписів п.11 ч.2 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається, у тому числі, декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Згідно ч.5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, за який подається декларація.

Згідно з положеннями частини 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Кодексом України з процедур банкрутства, наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2020 №593/5 "Про порядок подання арбітражними керуючими обов`язкових відомостей (інформації)" не передбачено імперативних норм щодо встановленої форми подання керуючим реструктуризацією звіту за результатами перевірки декларації боржника у справі про неплатоспроможність.

Отже, звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника за своєю суттю відображає зміст встановлених при відповідній перевірці обставин.

При цьому, допустивши виявлення нових відомостей щодо майнового стану боржника, які останнім не були зазначені, або їх неточності, керуючий реструктуризацією, в силу вимог Кодексу України з процедур банкрутства, повідомляє боржника за результатами проведеної перевірки вказаних обставин.

Керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення керуючим реструктуризацією неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

Якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути недоліки поданих ним декларацій виявлені за наслідками їх перевірки арбітражним керуючим наступають наслідки визначені п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Закон не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, яка містить назву "Наслідки затвердження плану реструктуризації боргів боржника" передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

За змістом частини 2 наведеної статті основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства за результатами встановленого факту невідповідності інформації або її неточності у декларації про майновий стан боржника у випадку їх неусунення впродовж встановленого законодавством строку на стадії реструктуризації боргів боржника передбачено наявність підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

За змістом пункту 1 частини 7 наведеної вище статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки можуть бути усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про банкрутство фізичної особи: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє декларації надані боржником та виявляє чи наявна у деклараціях поданих боржником неповна та/або недостовірна інформація; боржник отримує звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій; боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки його декларації має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 також зауважила, що Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

При цьому п.1 ч.7 ст.123 КУзПБ розмежовує такі поняття як "неповна" та "недостовірна" інформація, зазначення якої має безумовний наслідок для боржника у вигляді закриття провадження у справі.

Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу на те, що положення ст.123 КУзПБ є безумовним заходом відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачають альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування ч.7 ст.123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.7 ст.123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

У цьому висновку суд звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі 904/7413/21.

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Твердження боржника про поважність причин пропуску подання виправлених декларацій не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки 21.08.2023 р. через підсистему «Електронний суд» до справи № №915/531/23 було завантажено скан-копію надісланого до суду від арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни Звіту про результати перевірки декларації боржника фізичної особи ОСОБА_1 . (Дата доставки до електронного суду: 22.08.2023 р.).

Відповідно до п. 37 «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення) підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. Документи, які один з учасників справи надіслав до суду, іншого органу чи установи у системі правосуддя з використанням Електронного суду, в передбачених законодавством випадках автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в АСДС або автоматизованих системах діловодства. До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи. Відповідно до п. 38 Положення інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету.

З огляду на вищевказана, оскільки в ОСОБА_1 наявний електронний кабінет ЄСІТС, останній отримує до свого Електронного кабінету та додатково на електронну адресу вказану при реєстрації, повідомлення із інформацією про долучення до електронної справи №915/531/23 нового документу.

У постановах Верховного суду від 20.01.2023 у справі №465/6147/18, від 30.11.2022 у справі №759/14068/19, від 30.11.2022 у справі №725/486/22 суди дійшли висновку, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що він бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Також в Постанові Верховного суду 28 червня 2023 року, справа № 757/48467/21 зазначено, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, провадження у справі №915/531/23 відкрито саме за заявою ОСОБА_1 про освою неплатоспроможність, є очікуваним, що останній має слідкувати та цікавитись розглядом його справи, перевіряти надходження документів на електронну пошту, поштовим пересиланням та через Електронний кабінет користувача ЄСІТС (засоби зв`язку, які самостійно вказано боржником).

Тож, проаналізувавши процесуальну поведінку боржника, зважаючи на обставину надання боржником неповної інформації та пропуск строку на подання виправленої декларації, суд не може констатувати добросовісноість виконання боржником своїх обов`язків.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Керуючись ст. 9, 12, 113, 114, п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 915/531/234 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни (свідоцтво № 190 від 12.02.2013).

4. Копію ухвали надіслати боржнику, керуючому реструктуризацією, Головному управлінню ДПС в Миколаївській області, Відділу з питань банкрутства Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, Ленінському районному суду м.Миколаївської області, Державній прикордонній службі Україні.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена.

Повну ухвалу складено та підписано 31.03.2025.

Суддя Т.М.Давченко