СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків Справа № 913/355/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

за участю представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вх. №153 Л/1) на рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24

за позовною заявою: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Сіверськодонецьк Луганської області

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1», село Тепле Щастинського району Луганської області,

відповідача-2 ОСОБА_1 , село Артема Щастинського району Луганської області,

відповідача-3 ОСОБА_2 , селище Петропавлівка Щастинського району Луганської області,

відповідача-4 ОСОБА_3 , село Тепле Щастинського району Луганської області

про стягнення 3 330 796,72 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1», відповідача-2 ОСОБА_1 , відповідача-3 ОСОБА_2 , відповідача-4 ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021 в розмірі 3 330 796,72 грн, з яких:

3 321 226,72 грн прострочена заборгованість перед державою;

9 570,00 грн прострочена комісійна винагорода.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач-1 не виконав умови договору кредитної лінії в частині своєчасного та повного погашення основної суми боргу, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021 у сумі 3 321 226,72 грн, видати позивачу накази після набрання рішенням законної сили; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 9 963,68 грн, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 9 963,68 грн, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 9 963,68 грн, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 9 963,68 грн, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення простроченої заборгованості перед державою, суд першої інстанції виходив з того, що 19.05.2023 гарант перерахував на рахунок позивача суму сплати за гарантією у розмірі 3 322 601,28 грн (що підтверджується випискою по рахунку) відповідно до п.п. 5.1, п. 5.5 договору про надання державної гарантії на портфельній основі. Так як відповідно до ч.1 ст.569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то своє право на регресну вимогу до боржника гарант реалізував шляхом наділення позивача повноваженнями на стягнення з відповідача-1 сплаченої відповідно до гарантії суми.

У частині стягнення 9 570,00 грн простроченої комісійної винагороди, суд відмовив, пославшись на пояснення представника позивача у судовому засіданні від 04.11.2024, що ця вимога була помилково включена у позов.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» у солідарному стягненні з ТОВ "Агро-Плюс 1", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прострочення комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн; решту рішення залишити без змін; судові витрати покласти на відповідачів.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідачів комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн, адже суд ухвалив рішення, посилаючись на усні пояснення представника банку, який заявив, що вимога про комісійні платежі була помилковою. Однак закон вимагає, щоб будь-які зміни позовних вимог подавалися у письмовій формі (ст. 46 ГПК України); відповідна заява про зменшення позовних вимог або відмову від частини позову не подавалася; представник позивача не мав повноважень зменшувати позовні вимоги (що підтверджується довіреністю). Таким чином, на думку апелянта, суд самовільно зменшив суму позову, що є порушенням принципу диспозитивності господарського процесу.

У судове засідання від 20.03.2025 з`явилися представники позивача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк». Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила таке.

13.04.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк», банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (далі позичальник) укладено договір кредитної лінії № 382_01 (далі кредитний договір) відповідно до пп. 2.1 якого банк зобов`язався надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.8., 3.2., 3.1. кредитного договору кредит був наданий позичальнику на поповнення оборотного капіталу у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 12.04.2024 з максимальним лімітом кредитування в розмірі 11 000 000,00 гривень.

У п. 3.3 кредитного договору сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з наступним графіком:

до 30.09.2023 (включно) діючий ліміт кредитування 11 000 000,00 грн;

01.10.2023 - 31.10.2023 (включно) діючий ліміт кредитування 9 000 000,00 грн;

01.11.2023 - 30.11.2023 (включно) діючий ліміт кредитування 7 000 000,00 грн;

01.12.2023 - 31.12.2023 (включно) діючий ліміт кредитування 5 000 000,00 грн;

01.01.2024 - 31.01.2024 (включно) діючий ліміт кредитування 4 000 000,00 грн;

01.02.2024 - 29.02.2024 (включно) діючий ліміт кредитування 3 000 000,00 грн;

01.03.2024 - 12.04.2024 (включно) діючий ліміт кредитування 2 500 000,00 грн.

Кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника (п. 3.9. кредитного договору).

Таким чином, позивачем на виконання умов кредитного договору надано відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 11 000 000,00 грн.

Пунктом 3.11 кредитного договору сторони передбачили, що з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору, позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період. У разі, якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за цим договором.

Також, відповідно до підпункту 3.11.1 кредитного договору позичальник зобов`язався здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з підпунктом 3.3. цього договору.

Відповідно до підпункту 3.5.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за процентною ставкою, яка є змінюваною.

Загальний порядок нарахування та сплати процентів визначений у пунктах 3.5, 3.16 договору.

Пунктом 3.7 кредитного договору також передбачено, що позичальник сплачує Банку:

- комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 0,5% від суми максимального ліміту кредитування в день укладення цього договору;

- комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,392 % від суми максимального ліміту кредитування в день укладення цього договору.

- комісійну винагороду за збільшення максимального ліміту кредитування в розмірі 1 % від суми, на яку збільшується сума максимального ліміту кредитування в день укладання таких змін до цього договору.

Згідно з п. 3.19. кредитного договору з метою виконання зобов`язання позичальник здійснює перерахування коштів для погашення заборгованості за цим договором. Виконання зобов`язань за цим договором (в тому числі погашення простроченої заборгованості) проводиться з використанням рахунку НОМЕР_1 (код Банку 304665) у валюті, що передбачена умовами цього договору для кожного виду платежу та банк зараховує зазначені кошти з вказаного рахунку на рахунок для обліку заборгованості позичальника за відповідним зобов`язанням.

Відповідно до підпункту 3.13.2. пункту 3.13. кредитного договору банк має право призупинити надання кредиту (траншу) або відмовитись від надання позичальнику кредиту (траншу) частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту (траншу) та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (траншу) (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, в наступних випадках, зокрема, якщо позичальник вчасно не здійснив погашення основної суми боргу або її частини, або не забезпечив сплату процентів в порядку та способи визначені цим договором та з урахуванням програми або не здійснив погашення будь-яких інших сум, які підлягають сплаті за цим договором.

Пунктом 3.14 кредитного договору передбачено, що відкликання банком кредиту з підстав, визначених п. 3.13., цього договору здійснюється шляхом направлення позичальнику в порядку, визначеному п. 8.4. цього договору, вимоги про відкликання кредиту. Сторони підтверджують, що відмова банку від наступних видач кредиту не є односторонньою зміною умов цього договору.

Відповідно до п. 3.15. кредитного договору після отримання від банку зазначеної вище вимоги про відкликання кредиту, позичальник зобов`язаний не пізніше 25 банківських днів з дати направлення банком такої вимоги здійснити повне погашення заборгованості за цим договором (в тому числі повернути основну суму боргу, сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору).

Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором винна сторона відшкодовує другій стороні спричинені у зв`язку з цим збитки понад штрафні санкції, визначені п. 6.2. цього договору (п. 6.1. кредитного договору).

За порушення позичальником строків виконання зобов`язання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом пеня на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення (п. 6.2.1. кредитного договору).

13.04.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі заставодержатель, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (далі заставодавцем) укладено договір застави транспортних засобів № 382_01/21 від 13.04.2021 (далі договір застави транспортних засобів).

Відповідно до п. 1.3. договору застави транспортних засобів предметом застави за цим договором є транспортні засоби, зазначені в Додатку № 1 до цього Договору. Характеристика предмета застави та документи, що підтверджують право власності заставодавця на предмет застави, наведені в Додатку № 1 до цього договору.

Згідно із балансовою довідкою заставодавця № 0804/02 від 13.04.2021, наданої заставодавцем, предмет застави, що передається в заставу заставодержателю за цим договором, обліковується на балансі заставодавця.

Згідно з п. 1.4. договору застави транспортних засобів вартість предмета застави визначена шляхом проведення оцінки предмета застави суб`єктом оціночної діяльності і згідно зі звітом про оцінку майна від 16.02.2021, складеним суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ АРГУМЕНТ» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 379/20 від 12.05.2020, виданий Фондом державного майна України), становить 3 165 600,00 гривень.

При цьому, за взаємною згодою сторін вартість предмета застави становить в 3 165 600,00 гривень.

13.04.2021 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі заставодержатель, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (далі заставодавцем) укладено договір застави обладнання № 382_01/22 від 13.04.2021 (далі договір застави обладнання).

Відповідно до п. 1.3. договору застави обладнання предметом застави за цим договором є основні засоби обладнання та устаткування, перелік, опис та адреса розташування яких наведені в додатку № l до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.4. договору застави обладнання вартість предмета застави визначена шляхом проведення оцінки предмета застави суб`єктом оціночної діяльності і згідно зі звітом про оцінку майна від 16.02.2021, складеним суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ АРГУМЕНТ» та звітом про оцінку майна від 19.02.2021, складеним суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ АРГУМЕНТ» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 379/20 від 12.05.2020, виданий Фондом державного майна України), становить 7 533 000,00 гривень.

При цьому, за взаємною згодою сторін вартість предмету застави становить 7 533 000,00 гривень.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між банком, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (далі боржником) та фізичною особою ОСОБА_1 (далі поручитель) укладено договір поруки № 382_01/31 від 13.04.2021 (далі договір поруки № 1).

Згідно з умовами пунктів 2.1 та 2.3 договору поруки № 1 поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.

Порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору).

Пунктом 2.2 договору поруки № 1 встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором; не відшкодування завданих кредитору збитків, які заподіяні внаслідок невиконання умов кредитного договору.

Підпунктами 3.2.3 та 3.2.6 договору поруки № 1 встановлено, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково. Порука на підставі цього договору діє незалежно від інших способів виконання зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором.

З метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право, але не зобов`язаний пред`явити (направити) поручителю вимогу (підпункт 3.2.4 договору поруки № 1).

У випадку направлення кредитором поручителю вимоги, поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного зобов`язання протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги кредитором та в обсязі, зазначеному у вимозі. У випадку, якщо кредитор скористався своїм правом, визначеним пп. 3.2.4. цього договору, та направив поручителю вимогу, вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем зобов`язання в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Єдиною підставою для визначення кредитором у вимозі розміру зобов`язання, що підлягають виконанню поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою кредитора для визначення грошових зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором (підпункти 3.2.7., 3.2.8. договору поруки №1).

Відповідно до підп. 3.3.5 договору поруки №1 виконання зобов`язання здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на рахунок кредитора. Зобов`язання поручителя вважаються виконаними в день надходження грошових коштів на відповідний рахунок кредитора, визначений кредитним договором для погашення заборгованості за ним або у вимозі, направленої кредитором відповідно до умов цього договору.

Крім того, з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між банком, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» та фізичною особою ОСОБА_2 (далі поручитель) укладено договір поруки № 382_01/32 від 13.04.2021 (далі договір поруки № 2), а також договір поруки № 382_01/33 від 13.04.2021 (далі договір поруки № 3), який укладено між банком, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» та фізичною особою ОСОБА_3 (далі поручитель).

Вказані договори поруки № 2 та № 3 є аналогічними за змістом та положеннями договору поруки № 1.

Крім того, відповідач-1 шляхом надання позивачу заяви № 2502/08 від 25.02.2021 ініціював отримання забезпечення за кредитом у вигляді державної гарантії на портфельній основі на підставі Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 № 1151.

Відповідно до вказаного Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році є:

- агент Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»;

- банки-кредитори банки, перелік яких визначається рішенням Кабінету Міністрів України щодо надання державних гарантій на портфельній основі;

- гарант Кабінет Міністрів України, що діє від імені держави, в особі Міністра фінансів;

позичальники суб`єкти господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва, визначені Господарським кодексом України, що отримують кредити від банків-кредиторів, часткове виконання боргових зобов`язань за якими забезпечується державними гарантіями на портфельній основі.

31.12.2020 між Міністром фінансів України Марченком Сергієм Михайловичем (далі гарант) та АТ «Ощадбанк» (далі бенефіціар) укладений договір про надання державної гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 (далі договір гарантії), відповідно до п. 2.1 якого гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.

Відповідно до п. 2.3 договору гарантії, гарантія вважається наданою на користь бенефіціара з дати укладання цього договору.

Згідно із п. 2.6 договору гарантії ставка гарантії на портфельній основі в будь-який момент не може перевищувати 50%.

Згідно з п. 2.7. договору гарантії у разі настання гарантійного випадку гарант зобов`язаний сплатити на користь бенефіціара ССГ (сума сплати за гарантією) згідно з вимогами розділу V цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору гарантії, у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.

Бенефіціар зобов`язаний протягом 2 банківських днів з дати направлення відповідної вимоги гаранту письмово повідомити принципалів за кредитами, включеними до вимоги, про направлення відповідної вимоги гаранту (п. 5.3 договору гарантії).

Пунктом 5.5 договору гарантії передбачено, що гарант на підставі вимог, отриманих від бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок бенефіціара ССГ згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови одночасного дотримання таких вимог, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору та на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії, загальна сума всіх виплачених бенефіціару ССГ, з урахуванням ССГ, що підлягає виплаті згідно з вимогою, не перевищує ліміту гарантії.

Згідно з п. 6.1 договору гарантії, у разі здійснення гарантом виплати ССГ за будь-яким проблемним кредитом бенефіціар зобов`язується відобразити в обліку виникнення заборгованості принципала перед бюджетом на суму здійсненної гарантом виплати ССГ та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення має бути здійснено бенефіціаром у найкоротші строки.

Відповідно до п. 6.2 договору гарантії, з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 6-1 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та вимог, передбачених пунктами 6.1. та 6.3. цього договору, бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується:

- застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8. цього договору за таким проблемним кредитом (п. 6.2.1 договору гарантії);

- здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (за винятком права: підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяву про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами (п. 6.2.2 договору гарантії).

13.04.2021 банк уклав з позичальником додатковий договір № 1 (далі додатковий договір) до договору кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021, в якому сторони доповнили останній наступними положеннями.

Відповідно до п. 2.2.1.3. додаткового договору позичальник визнає та підтверджує, що у разі виконання гарантом гарантійних зобов`язань перед банком шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного бюджету у позичальника з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою, а до держави переходять права кредитора та право вимагати від позичальника погашення заборгованості у способи та згідно процедур, встановлених порядком та договором про надання гарантії.

Згідно з п. 2.2.1.5. додаткового договору позичальник визнає та підтверджує, що банк у відповідності до норм порядку та положень договору про надання гарантії має всі повноваження стягувати прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за кредитом з метою погашення простроченої заборгованості позичальника перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені.

Позичальнику відомо, що грошові кошти, отримані від звернення стягнення на забезпечення або в результаті інших заходів щодо стягнення з позичальника простроченої заборгованості, направляються, в тому числі в рахунок відшкодування (в порядку регресу) сплачених за гарантією сум (у співвідношенні, визначеному згідно Порядку та договору про надання гарантії) та нарахованої пені, до моменту повного повернення (відшкодування) сум сплачених за гарантією сум та до моменту повної сплати нарахованої пені (п. 2.2.1.6 додаткового договору).

Пунктом 2.3.2.1. додаткового договору передбачено, що позичальник цим зобов`язується повернути (компенсувати) банку всі кошти, які будуть сплачені банком, як третьою особою, в погашення простроченої заборгованості позичальника перед державою за рахунок коштів, наданих у відповідності до договору кредитної лінії (резервної).

У п. 2.7. додаткового договору сторони погодили положення щодо комісійних винагород. Так, в доповнення до інших комісійних винагород, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку комісійну винагороду за здійснення банком операції з управління за кредитом, що пов`язана з отриманням гарантії. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,1% річних, нараховується щомісячно на діючий ліміт кредитування, помножений на ставку індивідуальної гарантії, станом на останній день кожного місяця / останній банківський день користування позичальником кредитними коштами протягом строку включення кредитної операції до портфеля кредитів, що розраховується щомісячно за методом 30/360. Сплата комісійної винагороди здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім.

На виконання умов п. 2.1., 3.2., 3.9. кредитного договору позивачем за період з 16.04.2021 по 30.11.2021 було перераховано на поточний рахунок НОМЕР_2 ТОВ «Агро-Плюс 1» окремими частинами (траншами) кредитні кошти на загальну суму 21 292 448,00 грн.

Однак, відповідачем-1 в порушення пунктів 3.3, 3.11 кредитного договору, не дотримано діючий ліміт кредитування та зобов`язання за укладеним договором зі своєчасного повернення кредитних коштів не виконано.

У зв`язку з чим, 23.03.2023 позивач, відповідно до умов п. 3.14 кредитного договору, надіслав відповідачу-1 на електронну пошту, зазначену у договорі кредитної лінії, повідомлення-вимогу № 110.10-08/51, в якому просив терміново погасити заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яка станом на 21.03.2023 склала 10 525 368,34 грн, та зазначив, що в іншому випадку банком буде направлена вимога за гарантією для отримання відшкодування за кредитною операцією до гаранта Кабінету Міністрів України, що діє від імені держави.

Однак, вимога позивача відповідачем-1 була залишена без задоволення, у зв`язку з чим 03.04.2023 АТ «Ощадбанк» в порядку, передбаченому пунктами 2.7, 5.1. договору гарантії, направив Міністерству фінансів України (гаранту) та АТ «Укрексімбанк» (агенту) вимогу № 70/4-01/353 на сплату за гарантією № 5 від 03.04.2023 за Договором про надання гарантії на портфельній основі № 13010-05/271 від 31.12.2020 у розмірі 3 322 601,28 грн.

19.05.2023 Міністерство фінансів України перерахувало позивачу гарантійну суму у розмірі 3 322 601,28 грн для відшкодування за кредитною операцією, що підтверджується випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

02.05.2024 банком відповідачу-2 було направлено вимогу про виконання зобов`язання, забезпеченого порукою № 55/5.3-02/54044/2024, в якій вимагав у 10-денний строк з дати направлення цієї вимоги виконати порушене відповідачем-1 зобов`язання за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021 у повному обсязі та сплатити загальну заборгованість, яка станом на 01.04.2024 становить 11 822 920,90 грн.

02.05.2024 банком також було направлено вимоги відповідачу-3 та відповідачу-4 про виконання зобов`язання, забезпеченого порукою № 55/5.3-02/54059/2024 та № № 55/5.3-02/54042/2024 відповідно, аналогічного змісту, що і вимога № 55/5.3-02/54044/2024 від 02.05.2024.

Позивач зазначає, що позичальник погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив.

Крім того, позивачем нарахована щомісячна комісійна винагорода банку за обслуговування кредиту, відповідно до умов п. 2.7. додаткового договору.

Згідно розрахунку заборгованості позивачем нарахована комісія за період з 30.04.2021 по 28.06.2024. Однак, відповідач-1 здійснив оплату за нарахованою комісією лише до 15.02.2022, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9 570,00 грн за період з 28.02.2022 по 28.06.2024.

Облік заборгованості за несплаченою комісією підтверджується також виписками по рахунку банку, в яких відображена прострочена заборгованість за даними платежами.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань за кредитним договором, а також з огляду на умови договору поруки, позивач заявляє вимогу і до відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 як поручителів, щодо солідарного погашення заборгованості за кредитним договором.

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредитної лінії в сумі 3 330 796,72, з яких: 3 321 226,72 грн прострочена заборгованість перед державою; 9570,00 грн прострочена комісійна винагорода.

Відповідачі правом на захист своїх інтересів у суді не скористались, відзиви до матеріалів справи не надали.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом спору у справі № 913/355/24 є стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Агро-Плюс 1», а також з поручителів, які несуть солідарну відповідальність.

Натомість, предметом апеляційного розгляду у даній справі є законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та зазначає про таке.

Як убачається з матеріалів справи, 11.09.2024 від представника позивача Левчука Ю. О. через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення до позовної заяви про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021, в яких зазначено, що комісійна винагорода в розмірі 9 570,00 грн позивачем була помилково включена до складу позовних вимог АТ «Ощадбанк», оскільки є заборгованістю перед АТ «Ощадбанк» за здійснення операцій з управління за кредитом, що пов`язана з отриманням гарантії. До письмових пояснень додано розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 06.09.2024 заборгованість перед гарантом складає 3 321 226,72 грн.

У судовому засіданні в суді першої інстанції від 04.11.2024 представник позивача Левчук Ю. О. знову надав пояснення та вказав, що комісійна винагорода в розмірі 9 570,00 грн позивачем була помилково включена до складу позовних вимог АТ «Ощадбанк».

За таких обставин, місцевий суд у своєму рішенні дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за комісійною винагородою в розмірі 9 570,00 грн.

З приводу цього колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції в ухвалі від 25.09.2024 вказав, що дані письмові пояснення подані без дотримання встановленої законом форми та не викладені представником позивача у формі заяви про зменшення розміру позовних вимог чи відмови від позову, що суперечить принципу диспозитивності, в силу якого саме позивач визначає зміст, суть та розмір своїх позовних вимог, тобто предмет позову, та не виражає конкретної волі сторони позивача, внаслідок чого не можуть бути розглянуті судом як заява з певного процесуального питання, а за своїм змістом викладені представником позивача обставини є звичайними письмовими поясненнями сторони по справі.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 46 ГПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З наданої представником позивача Левчуком Ю. О. довіреності № 19/4-02/648 від 27.06.2024 на підтвердження його повноважень вбачається, що він не уповноважений на звернення до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та правом на повну або часткову відмову від позову, а тому представник позивача не наділений відповідними правами.

Таким чином, відсутні підстави для прийняття до розгляду та оцінки судом викладених у письмових поясненням вимог представника позивача як заяви про зменшення розміру позовних вимог чи заяви про відмову від них, так як вони заявлені особою, яка не має повноважень на їх заявлення, тобто особою, яка не має процесуальної дієздатності на вчинення таких процесуальних дій.

Без уповноваження позивачем представника на вчинення від його імені відповідних процесуальних дій судом не можуть прийматися до розгляду подані ним відповідні заяви з процесуальних питань, правом на подання яких він не наділений. У такому випадку представник діє поза межами своїх повноважень та всупереч інтересам позивача.

У даному випадку у відповідності до положень ч. 2 ст. 61 ГПК України обмеження повноважень представника на вчинення вказаних процесуальних дій застережені у виданій йому довіреності.

Представник позивача Левчук Ю. О., відповідно до довіреності, обмежений у своїх повноваженнях та не може подавати пояснення у вигляді процесуальної заяви про зменшення розміру позовних вимог чи відмову від позову. Дії представника позивача щодо виключення комісійної винагороди з предмета спору були вчинені без належного уповноваження, а відтак не могли вплинути на межі розгляду справи.

Така правова позиція порушує принцип диспозитивності господарського процесу, відповідно до якого саме позивач визначає зміст, суть та розмір своїх позовних вимог, а суд не може змінювати їх за власною ініціативою.

Разом з тим, матеріали справи не містять заяви про зменшення/збільшення позовних вимог від інших представників Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на пояснення представника позивача, в яких сторона вказала про помилково включену комісійну винагороду в розмірі 9 570,00 грн до складу позовних вимог АТ «Ощадбанк», це не скасовує обов`язку суду перевірити цю вимогу виходячи із доказів, які містяться в матеріалах справи.

Натомість, суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог, керувався лише поясненнями представника позивача у судовому засіданні від 04.11.2024 та не врахував п. 2.7. додаткового договору до договору кредитної лінії, в якому прямо передбачено положення щодо комісійних винагород.

Зважаючи на те, що позивач ані зменшив свої позовні вимоги, ані відмовився від них, вимога про стягнення комісійної винагороди має розглядатися в повному обсязі, не зважаючи на пояснення позивача, де останній зазначає про помилковість її врахування.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що у стягненні комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн слід відмовити. Рішення господарського суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню у цій частині.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2021 банк уклав з позичальником додатковий договір №1 до договору кредитної лінії №382_01 від 13.04.2021, в якому сторони погодили, зокрема, положення щодо комісійних винагород.

Сторони у п. 2.7. додаткового договору сторони погодили положення щодо комісійних винагород. Так, в доповнення до інших комісійних винагород, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку комісійну винагороду за здійснення банком операції з управління за кредитом, що пов`язана з отриманням гарантії. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,1% річних, нараховується щомісячно на діючий ліміт кредитування, помножений на ставку індивідуальної гарантії, станом на останній день кожного місяця / останній банківський день користування позичальником кредитними коштами протягом строку включення кредитної операції до портфеля кредитів, що розраховується щомісячно за методом 30/360. Сплата комісійної винагороди здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім.

Згідно розрахунку заборгованості позивачем нарахована комісія за період з 30.04.2021 по 28.06.2024. Однак, відповідач-1 здійснив оплату за нарахованою комісією лише до 15.02.2022, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9 570,00 грн за період з 28.02.2022 по 28.06.2024.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання його сторонами та має силу закону для учасників правовідносин. Таким чином, умови, погоджені сторонами у договорі кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021 та додатковому договорі № 1 до нього, є обов`язковими для виконання, а їх невиконання чи односторонній перегляд без належних правових підстав суперечать принципу стабільності договірних відносин.

Враховуючи принцип свободи договору, закріплений у ст. 627 ЦК України, сторони мають право самостійно визначати умови договору, у тому числі встановлювати додаткові платежі, якщо такі передбачені метою правочину та відповідають господарській природі зобов`язань.

Зі змісту пункту 2.7 додаткового договору вбачається, що комісійна винагорода є платою за здійснення банком операцій з управління за кредитом, які пов`язані із забезпеченням фінансування позичальника та взаємодією з гарантом. Такі операції, з урахуванням їх правової природи, передбачають виконання банком додаткових функцій, що виходять за межі стандартного кредитного обслуговування, включаючи, зокрема, контроль за виконанням позичальником договірних зобов`язань, адміністрування процесів гарантування, оцінку ризиків, підтримку ліміту кредитування та ведення облікових операцій.

З урахуванням господарської природи цих правовідносин, встановлення комісійної винагороди є економічно обґрунтованим та відповідає загальним принципам ведення підприємницької діяльності. Як суб`єкт господарювання, що здійснює фінансові послуги, банк має право визначати розмір плати за надані послуги у відповідності до фактично вчинених дій, необхідних для забезпечення кредитування, що повністю відповідає принципу еквівалентності зобов`язань сторін у договірних відносинах.

Отже, обов`язок позичальника зі сплати комісійної винагороди зумовлений положеннями укладеного між сторонами договору. Доказів про зміну або припинення цього зобов`язання за згодою сторін, матеріали справи не містять.

Натомість, матеріалами справи підтверджено факт укладання між позивачем та відповідачем-2 договору поруки № 382_01/31 від 13.04.2021, між позивачем та відповідачем-3 договору поруки № 382_01/32 від 13.04.2021, між позивачем та відповідачем-4 договору поруки № 382_01/33 від 13.04.2021 з метою забезпечення зобов`язань за договором кредитної лінії № 382_01 від 13.04.2021.

Зазначені договори містять пункт, яким встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник в порядку, визначеному кредитним договором, зокрема, щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що сума у розмірі 9570,00 грн підлягає солідарному стягненню в повному обсязі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду не погоджується з рішенням суду Господарського суду Луганської області в частині відмови у задоволенні позовної заяви щодо солідарного стягнення простроченої комісійної винагороди в розмірі 9570,00 грн, який не повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, а тому вказане рішення підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог повністю.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню; рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 частковому скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційна скарга задоволена, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають солідарному відшкодуванню в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, п.2 ч.1 ст. 275, ч. 1 ст. 277, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 скасувати в частині відмови Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» у солідарному стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 простроченої комісійної винагороди в розмірі 9570,00 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 простроченої комісійної винагороди в розмірі 9570,00 грн задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (вул. Миру, буд. 55, село Тепле, Щастинський район, Луганська область, 93630, ідентифікаційний код 36508470), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 09304612) прострочену комісійну винагороду в розмірі 9570,00 грн.

У решті рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (вул. Миру, буд. 55, село Тепле, Щастинський район, Луганська область, 93630, ідентифікаційний код 36508470) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 09304612) витрати зі сплати судового збору у сумі 9 992,39 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 09304612) витрати зі сплати судового збору у сумі 9 992,39 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 09304612) витрати зі сплати судового збору у сумі 9 992,39 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код 09304612) витрати зі сплати судового збору у сумі 9 992,39 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 31.03.2025.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян