ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 Справа № 914/2922/24

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача:Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже-5», м. Львів
про:стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних

Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:Кемінь В.В. представник;
від відповідача:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач, ТОВ «Нафтогаз України») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже-5» (надалі Відповідач, ОСББ «Княже-5») про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою від 29.11.2024 суд позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 13.01.2025.

В подальшому судові засідання відкладалися на 03.02.2025, 27.02.2025 та 24.03.2025, про що свідчать відповідні ухвали суду.

Представник позивача взяв участь у судовому засіданні 24.03.2025 у режимі відеоконференції, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 24.03.2025, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Так, ухвала від 27.02.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 28.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та визначене постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

У зв`язку із відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи було автоматично включено відповідача до реєстру постачальника «останньої надії», тобто позивача, у період з 16.04.2024 по 02.05.2024 із присвоєнням йому ЕІС-коду 56ХQ00014DFAN00Z.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів позивача та віднесення газу, спожитого ним, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується листом оператора ГТС №ТОВВИХ-24-14351 від 19.09.2024, інформацією щодо остаточно алокації відборів споживача, довідкою форми 10, виданою ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Як стверджує позивач, свої зобов`язання він виконав належним чином та поставив відповідачу природний газ на загальну суму 121`688,11 грн. за період квітень-травень 2024 року. Разом з цим, відповідач не здійснив жодних оплат вартості поставленого природного газу, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість.

Оскільки відповідач не сплатив основної заборгованості, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення 138`404,60 грн., з яких 121`688,11 грн. основний борг, 10`405,38 грн. пеня, 5`115,14 грн. інфляційні втрати, 1`195,97 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Позивач здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020 ТОВ «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої» надії» строком на три роки як переможця конкурсу.

Матеріалами справи, зокрема листом Оператора ГТС №ТОВВИХ-24-15636 від 14.10.2024, документами «Інформація щодо закріплення споживача в реєстрі споживачів ТОВ «Нафтогаз України»», «Інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»» від 17.04.2024 (Т.; а.с. 58-61, 65-66), підтверджується те, що ОСББ «Княже-5» було зареєстровано у реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» із присвоєнням йому ЕІС-коду 56XQ00014DFAN00Z.

В інформаційній платформі оператора споживач з ЕІС-кодом 56XQ00014DFAN00Z був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В) у період з 16.04.2024 по 02.05.2024 (Т.1; а.с. 61, 63).

З Інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00014DFAN00Z (Т.1; а.с. 62) прослідковується, що у період з 16.04.2024 по 02.05.2024 відповідач спожив 5,54665 тис.м.куб. природного газу, котрий поставив позивач як постачальник «останньої надії». При цьому обсяг споживання у квітні 2024 року становив 5,14733 тис.м.куб. природного газу, а у травні 2024 року 0,39932 тис.м.куб. природного газу.

У зв`язку із цим, позивач направив відповідачу для підписання:

- Типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії (Т.1; а.с. 26-33);

- рахунок на оплату №15887 від 10.05.2024 за природний газ за період з 16 по 30 квітня 2024 року та Акт приймання-передачі природного газу №8059 від 30.04.2024 на суму 113 458,85 грн. (Т.1; а.с. 34-40);

- рахунок на оплату №18723 від 10.06.2024 за природний газ за період з 01 по 02 травня 2024 року та Акт приймання-передачі природного газу №9858 від 31.05.2024 на суму 8 229,26 грн. (Т.1; а.с. 41-47).

Як вбачається зі змісту вказаних вище рахунків та актів, загальна вартість природного газу, поставленого у період з 16.04.2024 по 02.05.2024, становить 121 688,11 грн. з ПДВ (113 458,85 + 8 229,26). Вказана сума включає в себе обсяги і вартість природного газу, які вираховувалися щоденно за період з 16.04.2024 по 02.05.2024, виходячи із цін для непобутових споживачів, оприлюднених на офіційному веб-сайті ТОВ «Нафтогаз України» (Т.1; а.с. 48-53).

Судом встановлено, що ОСББ «Княже-5» не підписало направленого йому Договору постачання природного газу постачальником останньої надії та Актів приймання-передачі №8059 від 30.04.2024 і №9858 від 31.05.2024, а також не сплатило жодних коштів згідно із рахунками №15887 від 10.05.2024 та №18723 від 10.06.2024.

Направлена відповідачу вимога позивача про сплату заборгованості №119/4.1.2-30862-2024 від 14.06.2024 також залишилася без задоволення зі сторони ОСББ «Княже-5» (Т.1; а.с. 67-72).

Враховуючи це, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 138`404,60 грн., з яких 121`688,11 грн. основний борг, 10`405,38 грн. пеня, 5`115,14 грн. інфляційні втрати, 1`195,97 грн. 3% річних.

ОЦІНКА СУДУ.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у ній виник з приводу неналежного виконання ОСББ «Княже-5» умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

В абзаці 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (далі Правила №2496), передбачено, що договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Хоча у матеріалах справи відсутній підписаний між ТОВ «Нафтогаз України» та ОСББ «Княже-5» примірник договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», однак такий вважається укладеним 16.04.2024, оскільки саме у цей день відповідно до відомостей з інформаційної платформи оператора газотранспортної системи розпочалося постачання природного газу відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується те, що у період з 16.04.2024 по 02.05.2024 відповідач спожив природний газ загальним обсягом 5,54665 тис.м.куб. (5,14733 + 0,39932).

Пунктом 4.3. Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

В цей же час, згідно з пунктом 4.4. Договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2024 позивач направив відповідачу рахунок на оплату №15887 від 10.05.2024 за поставлений у квітні 2024 року природний газ на суму 113 458,85 грн. з ПДВ, а 12.06.2024 рахунок на оплату №18723 від 10.06.2024 за поставлений у травні 2024 року природний газ на суму 8 229,26 грн.

Визначаючи розмір оплати, ТОВ «Нафтогаз України» виходило з щоденно спожитих відповідачем обсягів газу в період з 16.04.2024 по 02.05.2024 та щоденних цін ПОН для непобутових споживачів.

Натомість, суд вважає, що при визначенні вартості поставленого відповідачу природного газу позивач повинен був застосовувати ціни ПОН для побутових споживачів, а не для непобутових. При здійсненні цих висновків, суд виходить із такого.

За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживачем вважається фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пункт 37 частини 1). В цей же час, побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини 1).

Таким чином з наведеного вбачається, що чинне законодавство України до побутових споживачів природного газу відносить лише фізичних осіб, які використовують газ для власних побутових потреб. Натомість, фізичні особи-підприємці або юридичні особи вважаються непобутовими споживачами.

Враховуючи правовий статус відповідача, зокрема те, що він є юридичною особою, державну реєстрацію котрої проведено 16.05.2016, в силу положень пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» він не належить до побутових споживачів.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо вартості газу, поставленого позивачем, як постачальником «останньої надії», суд керується не лише суб`єктним статусом відповідача, але й особливостями цього статусу і законодавчими випадками встановлення ціни природного газу для ОСББ з урахуванням цих особливостей.

Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а також особливості статусу цих об`єднань визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-ІІІ від 29.11.2001 (далі Закон № 2866-ІІІ).

За змістом статті 1 цього Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі об`єднання) це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону № 2866-ІІІ передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (частина 1 статті 12 Закону № 2866-ІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані разом з іншим забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна.

Згідно зі статтею 12 вказаного Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно із окремим спеціалізованим Законом №2866-ІІІ, має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання. Об`єднання не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа воно не має свого власного споживання. Природний газ, що постачається в багатоквартирний будинок використовується задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше).

Подібного за змістом висновку щодо статусу ОСББ (однак в частині споживання електричної енергії) притримується також КГС ВС в постановах від 30.11.2022 у справі №916/3837/21 та від 13.02.2024 у справі №922/1717/23).

Слід зазначити, що в матеріалах даної справи відсутні прямі докази, які підтверджують наявність в ОСББ «Княже-5» котельні для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше), однак в суду не виникає сумнівів щодо існування такої, оскільки вказаний факт не заперечувався позивачем.

Необхідно наголосити, що з урахуванням особливого правового статусу ОСББ, нормами Закону №2866-ІІІ також і передбачено спеціальну ціну природного газу, що придбавається останнім.

Так, відповідно до абзацу 7 статті 22 Закону № 2866-ІІІ об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

На думку суду, встановлення Законом № 2866-ІІІ спеціальної ціни для відповідача є саме тим законодавчим випадком (винятком) із загального правила постачання природного газу, в тому числі і постачальником «останньої надії», про котрі йде мова в пункті 4 розділу І Правил №2496, нормами якого врегульовано, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України.

З огляду на все викладене вище, не зважаючи на той факт, що відповідач є юридичною особою та не підпадає під визначення побутового споживача, суд переконаний, що при визначенні суми заборгованості за спожитий у квітні-травні 2024 року природний газ, слід брати ціни постачальника «останньої надії» для побутових споживачів.

На офіційному веб-сайті ТОВ «Нафтогаз України», що знаходиться за покликанням: https://gas.ua/uk/home/slr, розміщено Архів цін ПОН для побутових споживачів. З його змісту прослідковується, що ціна газу для населення в період з 16.04.2024 по 02.05.2024 становила 7,95689 грн. з ПДВ.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий з 16.04.2024 по 02.05.2024 природний газ становить 44`134,08 грн. (7,95689 х 5546,65).

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Нафтогаз України» про стягнення основної суми заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Окрім основної суми заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача 10`405,38 грн. пені, 5`115,14 грн. інфляційних втрат та 1`195,97 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач здійснює нарахування:

- інфляційних втрат, 3% річних та пені за квітень 2024 року за період з 01.06.2024 по 30.09.2024 на суму у розмірі 113 458,85 грн.;

- інфляційних втрат за травень 2024 року за період з 01.08.2024 по 30.09.2024 на суму у розмірі 8 229,26 грн. У свою чергу, нарахування 3% річних та пені за цей місяць проводиться та на ту ж саму базу нарахування, однак за період з 02.07.2024 по 30.09.2024.

Разом з тим, суд звертає увагу на помилковість таких розрахунків в частині визначення бази нарахування. Інфляційні втрати, 3% річних та пеню за квітень 2024 року потрібно нараховувати на суму у розмірі 40`956,74 грн. (5`147,33 х 7,95689), а за травень 2024 року на суму у розмірі 3`177,34 грн. (399,32 х 7,95689).

Зважаючи на це, здійснивши відповідний перерахунок в межах заявлених періодів, суд доходить висновку про стягнення з відповідача 1 850,84 грн. інфляційних втрат та 433,27 грн. 3% річних.

Щодо заявленої до стягнення пені, то нарахований її розмір є неправильним не лише через неправильність визначення бази нарахування за квітень та травень 2024 року, але і через неправильне застосування ставки нарахування.

Зокрема, при її обчисленні позивач керувався умовами абзацу 1 пункту 4.5 Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», яким передбачено пеню для непобутового споживача в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Однак, на думку суду, враховуючи те, що пеня це похідне зобов`язання, яке залежить від основного, а основне зобов`язання нараховувалося відповідачу, як побутовому споживачу, тому для визначення розміру пені слід брати до уваги умови абзацу 2 пункту 4.5 Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», якими передбачено пеню для побутового споживача в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, суд зазначає, що така підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 528,58 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі 821,68 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже-5» (79044, м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ) 44 134,08 грн. основного боргу, 528,58 пені, 1 850,84 грн. інфляційних втрат, 433,27 грн. 3% річних та 821,68 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне рішення складено та підписано 31.03.2025.

Суддя Крупник Р.В.