ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025м. ДніпроСправа № 904/494/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік Логістик", м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпус Консалт", м. Дніпро

про стягнення 68 696,20 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вік Логістик" через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі ЄСІКС) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпус Консалт" заборгованості в сумі 68696,20 грн, з яких: 55181,83 грн основний борг, 8519,13 грн пеня, 970,31 грн 3% річних, 4024,93 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару, поставленого йому за видатковими накладними № ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн, № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн згідно з договором поставки № 4008 від 16.02.2024.

Ухвалою суду від 07.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на час ухвалення цього рішення не скористався.

Ухвала суду від 07.02.25 доставлена до електронного кабінету відповідача в ЄСІКС 07.02.2025 о 17:46 год, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа, сформованою системою діловодства "ДСС" та свідчить про обізнаність відповідача із судовим провадженням у справі (а.с. 22).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вік Логістик" (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" (далі покупець, відповідач) укладено договір поставки № 4008 від 16.02.2024 (далі договір) (а.с. 10-11).

Згідно з пунктом 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію (далі продукція або товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити таку продукцію.

Поставка продукції здійснюється партіями за усними та письмовими заявками покупця на підставі цього договору та специфікації (або документу, що її замінює) на кожну партію товару. Асортимент, кількість, строк, ціну партії продукції та інші умови поставки сторони узгоджують в специфікації на кожну партію або в іншому документі, що її замінює. У разі, якщо сторони не погоджують специфікацію, документом, що її замінює є підписана сторонами видаткова накладна. Сторони визнають, що умови підписаної ними видаткової накладної прирівнюються до умов специфікації (п. 1.2 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору розрахунок за цим договором між постачальником і покупцем провадиться у національній валюті гривні безготівково, шляхом перерахування коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника (на реквізити, вказані в цьому договорі).

Оплата конкретної партії продукції проводиться на умовах, зазначених у договорі, з урахуванням умов, викладених у специфікації, і може передбачати як передоплату, так і оплату по факту поставки або на умовах відстрочення платежу (п. 5.2 договору).

У разі узгодження сторонами відстрочки платежу або часткової передоплати партії товару, покупець проводить оплату поставленої партії у строк не більше 7 (семи) днів з моменту поставки. Моментом та днем поставки є дата підписання сторонами видаткової накладної (п. 5.3 договору).

Відповідно до пункту 5.4 договору в разі, якщо сторони не узгоджують специфікацію або у разі, якщо в специфікації не узгоджений строк та порядок оплати, оплата продукції проводиться по факту поставки, тобто покупець проводить оплату поставленої партії продукції в день поставки.

Розділом 6 договору визначені умови поставки товару.

Так, продукція, що є предметом поставки за цим договором, відвантажується на адресу, зазначену в специфікації. У разі, якщо сторони не узгоджують специфікацію або у разі, якщо в специфікації не узгоджена адреса, поставка товару здійснюється на адресу покупця, визначену п. 6.3 цього договору (п. 6.1 договору).

Якщо в специфікації на партію продукції сторони не погодили інше, продукція, відвантажується на адресу, визначену п. 6.3 цього договору, на наступних умовах:

- завантаження продукції в транспортний засіб здійснюється силами та за рахунок постачальника;

- доставка продукції здійснюється транспортом та за рахунок покупця;

- розвантаження продукції з транспортного засобу здійснюється силами та за рахунок покупця (п. 6.2 договору).

Адреси покупця для відвантаження продукції: м. Дніпро, вул. Гвардійська, 28Д (п. 6.3 договору).

За змістом пункту 6.5 договору право власності на поставлену продукцію виникає у покупця з дати її фактичної передачі, що підтверджується датою підписання уповноваженим представником покупця товарно-транспортної або видаткової (товарної) накладної.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що в разі порушення умов цього договору щодо строків поставки або оплати, винна сторона сплачує другій стороні неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період порушення зобов`язання, за кожен день прострочки від суми заборгованості, а у разі порушення строків постави від суми непоставленої продукції..

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року, але у всякому випадку до виконання сторонами зобов`язань, узятих за цим договором у періоді його дії. Строк дії договору вважається подовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про намір припинити дію договору у строк 30 (тридцяти) днів до закінчення строку його дії.

Підписаної сторонами договору специфікації матеріали справи не містять.

На виконання зобов`язань за договором протягом липня-серпня 2024 року позивач поставив відповідачу товар (м`ясо курки механічної обвалки 3 мм заморожене ) на загальну суму 66909,83 грн, а саме:

1043 кг за ціною 48,33 грн (без ПДВ) за 1 кг згідно з видатковою накладною №ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн та товарно-транспортною накладною № ВЛ-010701 від 01.07.2024 (а.с. 5-6);

- 107 кг за ціною 50,00 грн (без ПДВ) за 1 кг згідно з видатковою накладною № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн та товарно-транспортною накладною № ВЛ-230810 від 23.08.2024 (а.с. 7-8).

За умовами пункту 5.4 договору відповідач повинен був здійснити оплату за кожну партію товару в день її отримання.

Вартість товару за видатковою накладною № ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн була частково оплачена за рахунок платежу, здійсненого відповідачем 09.07.2024 у сумі 40000,00 грн, з яких: 11728,00 грн зараховано позивачем на погашення заборгованості за вказаною партією товару, а 28272,00 грн на погашення заборгованості за поставками, які були здійснені раніше в хронологічному порядку.

Оплата за товар за видатковою накладною № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн відповідачем не здійснювалася.

Тож не сплачена відповідачем сума за отриманий товар становить 55181,83 грн (66909,83-11728=55181,83), що підтверджується підписаним сторонами станом на 07.10.2024 актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2024 по 07.10.2024 (а.с. 9).

Наведені обставини і є причиною спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами зобов`язань за договором поставки № 4008 від 16.02.2024.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 5.4 договору та з урахуванням положень статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строків, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару за видатковою накладною №ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн настав 01.07.2024, а за видатковою накладною № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн 23.08.2024.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач своє зобов`язання з поставки товару за договором виконав належним чином. Натомість відповідач своєчасної та повної оплати його вартості не здійснив та з урахуванням часткової оплати заборгував позивачу 55181,83 грн.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

На час ухвалення рішення відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за отриманий товар у сумі 55181,83 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в указаній сумі є законними та обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня в сумі 8519,13 грн розрахована за загальний період з 02.07.2024 по 05.02.2025 із заборгованості, що утворилася наростаючим підсумком за результатами поставки товару за видатковими накладними № ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн та № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн, з урахуванням часткового платежу (09.07.2024 - 11728,00 грн) та подвійної облікової ставки Національного банку України.

Під час перевірки розрахунку судом враховано, що при визначенні кінцевих дат нарахування пені (23 січня та 05 лютого) позивачем допущено описку у зазначенні року, а саме помилково вказано 2024 рік замість 2025 року.

Судом виявлена також невідповідність періоду її нарахування положенням частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Так, позивачем нараховано пеню на заборгованість за видатковою накладною №ВЛ-010701 від 01.07.2024 поза межами встановленого законом шестимісячного строку її нарахування (з 02.07.2024 по 02.01.2025), оскільки умовами договору не передбачено збільшення такого строку, а визначено лише спосіб її нарахування: за кожний день прострочення.

Крім того, позивач неправильно визначив початкову дату нарахування пені на суму заборгованості, що включає заборгованість за видатковою накладною № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн, оскільки право на нарахування пені за цією видатковою накладною виникло у позивача не в день поставки товару, а з наступного дня - 24.08.2024.

Після здійсненого судом перерахунку пеня за загальний період з 02.07.2024 по 05.02.2025 становить 7266,75 грн, з яких:

300,63 грн (із можливих до стягнення 300,80 грн) із заборгованості у сумі 60489,83 грн за період з 02.07.2024 по 08.07.2024;

1593,42 грн із заборгованості у сумі 48761,83 грн за період з 09.07.2024 по 23.08.2024;

5206,31 грн із заборгованості у сумі 55181,83 грн за період з 24.08.2024 по 02.01.2025;

166,39 грн із заборгованості у сумі 6420,00 грн за період з 03.01.2025 по 05.02.2025.

Відтак пеня підлягає зменшенню на 1252,38 грн (8519,13 7266,75 = 1252,38).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані, серед іншого, статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання з оплати товару позивач заявив до стягнення з відповідача також 3% річних у сумі 970,31 грн за загальний період з 02.07.2024 по 12.12.2024 та інфляційні втрати в сумі 4024,93 грн за загальний період з липня по грудень 2024 року.

За результатом перевірки розрахунку 3% річних, здійсненого із заборгованості, що утворилася наростаючим підсумком за результатами поставки товару за видатковими накладними № ВЛ-010701 від 01.07.2024 на суму 60489,83 грн та № ВЛ-230810 від 23.08.2024 на суму 6420,00 грн, з урахуванням часткового платежу (09.07.2024 - 11728,00 грн), судом виявлено помилку в початковій даті їх нарахування на суму заборгованості в сумі 55181,83 грн, аналогічну допущеній у розрахунку пені. Також позивачем при нарахуванні 3% річних на заборгованість у вказаній сумі за період з 23.08.2024 по 12.12.2024 помилково визначено й кількість днів цього періоду нарахування 167 замість 111.

За результатом здійсненого судом перерахунку 3% річних за загальний період з 02.07.2024 по 12.12.2024 підлягають зменшенню на 249,68 грн й фактично становлять 720,63 грн, з яких:

34,71 грн із заборгованості у сумі 60489,83 грн за період з 02.07.2024 по 08.07.2024;

183,86 грн із заборгованості у сумі 48761,83 грн за період з 09.07.2024 по 23.08.2024;

502,06 грн із заборгованості у сумі 55181,83 грн за період з 24.08.2024 по 12.12.2024.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Заявляючи до стягнення інфляційні втрати в сумі 4024,93 грн, з яких: 327,75 грн за період липень-серпень 2024 року та 3697,18 грн за вересень - грудень 2024 року, позивач не вказав сум заборгованості, що є базою нарахування за визначені ним періоди.

Тож перевірку обґрунтованості заявленої до стягнення суми інфляційних втрат суд здійснює з урахуванням фактичних сум заборгованості за визначені позивачем періоди.

За результатом здійсненої судом перевірки інфляційні втрати за загальний період з липня по грудень 2024 року, з урахуванням меж позовних вимог, становлять 3989,75 грн, з яких:

292,57 грн із заборгованості у сумі 48761,83 грн за період з липня по серпень 2024 року з урахуванням індексів інфляції: за липень 2024 року 100,0%, за серпень 2024 року 100,6%;

3697,18 грн (із можливих до стягнення 3732,65 грн) із заборгованості у сумі 55181,83 грн за період з вересня по грудень 2024 року з урахуванням індексів інфляції: за вересень 2024 року 101,5%, за жовтень 2024 року 101,8%, за листопад 2024 року 101,9%, за грудень 2024 року 101,4%.

Тому сума заявлених до стягнення інфляційних втрат підлягає зменшенню на 812,82 грн (4024,93 3989,75 = 35,18).

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 67158,96 грн, з яких: 55181,83 грн основний борг, 7266,75 грн пеня, 720,63 грн 3% річних, 3989,75 грн інфляційні втрати.

Щодо розподілу судових витрат судом враховується сплата позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №13353 від 05.02.2025 (а.с. 3).

Проте належним до сплати, з урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22), про застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі, є судовий збір у сумі 2422,40 грн (3028,00 х 0,8 = 2422,40).

Надмірно сплачений позивачем судовий збір у сумі 605,60 грн (3028,00 2422,40 = 605,60) суд може повернути платнику з державного бюджету за його клопотанням відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", згідно з яким сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин та відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір у сумі 2368,19 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам (67158,96 х 2422,40 / 68696,20 = 2368,19).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпус Консалт" про стягнення заборгованості в сумі 68696,20 грн, з яких: 55181,83 грн основний борг, 8519,13 грн пеня, 970,31 грн 3% річних, 4024,93 грн інфляційні втрати задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпус Консалт" (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 2А; ідентифікаційний код 42234821) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вік Логістик" (18000, м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 261, офіс 101; ідентифікаційний код 43033799) основний борг у сумі 55181,83 грн, пеню в сумі 7266,75 грн, 3% річних у сумі 720,63 грн, інфляційні втрати в сумі 3989,75 грн, судовий збір у сумі 2368,19 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.04.2025.

Суддя І.І. Колісник