УХВАЛА

01 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 903/43/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Баранець О.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,

представників учасників справи:

позивача - Палажченко О.О., Голік О.А.,

відповідача-1 - не з`явився,

відповідача-2 - не з`явився,

відповідача-3 - не з`явився,

відповідача-4 - не з`явився,

відповідача-5 - Кучеров І.А.,

відповідача-6 - не з`явився,

відповідача-7 - не з`явився,

відповідача-8 - не з`явився,

відповідача-9 - Шерстюк Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про відвід судді Баранця О.М.

від розгляду справи № 903/43/22

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

про стягнення солідарно шкоди в розмірі 123 261 672,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_9 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі № 903/43/22.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 22.01.2025 для розгляду справи № 903/43/22 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Губенко Н.М. - головуючий суддя, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

24 січня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі № 903/43/22.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 24.01.2025 для розгляду справи № 903/43/22 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Губенко Н.М. - головуючий суддя, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

Ухвалою від 10.02.2025 у справі № 903/43/22 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_9 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою від 10.02.2025 у справі № 903/43/22 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою від 03.03.2025 Верховний Суд повернув касаційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 у справі № 903/43/22 в частині відмови у задоволенні заяв представника ОСОБА_1 та ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступництва спадкоємців ОСОБА_6 . Відкрив касаційне провадження у справі № 903/43/22 за касаційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 в частині залишення без розгляду позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ОСОБА_6 . Касаційну скаргу призначив до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.04.2025 об 11:50 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

Ухвалою від 03.03.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 903/43/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 в частині залишення без розгляду позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_6 . Касаційну скаргу призначив до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.04.2025 об 11:50 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

01 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Баранця О.М. від розгляду справи № 903/43/22.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що 19.03.2025 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Голік Олена Анатоліївна сформувала в системі "Електронний суд" відзив на касаційну скаргу у справі № 903/43/22. Обґрунтовуючи свою позицію Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилається на постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 905/2330/21, та наводить цитати пунктів 12, 20-30 зазначеної постанови. В свою чергу суддя Баранець О.М. приймав участь в ухваленні постанови Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 905/2330/21. За наслідками автоматизованого розподілу справи 903/43/22, проведеного 22.01.2025, до складу колегії суддів Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 обрано суддю Баранця О.М. Оскільки представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Голік Олена Анатоліївна приймала участь у касаційному проваджені у справі № 905/2330/21, Скиба Г.І. вважає, що наведена занадто розширена цитата (12 пунктів) з постанови Верховного Суду має на меті вплинути на суддю Баранця О.М. при розгляді справи № 903/43/22. Тобто, вчинений вплив на суддю має негативний наслідок, який обмежує суддю у безсторонньому розгляді касаційної скарги у справі 903/43/22, адже суддя Баранець О.М. обмежений попередньою власною позицією, що суттєво впливає на незалежність судді та рівність учасників судового процесу перед законом і судом. Отже вчинений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вплив на суддю Баранця О.М. викликає обґрунтований сумнів в його неупередженості або об`єктивності при розгляді касаційної скарги у справі № 903/43/22.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Баранця О.М. від розгляду справи № 903/43/22, Суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини 1 статті 35 цього Кодексу).

За змістом статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статті 6 Конвенції суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" наголосив на тому, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, що узгоджується із висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 9901/22/17.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті зазначеного, Суд звертає увагу на приписи частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких його не влаштовує.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями судді/колегії суддів, не свідчить про його упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість у справі, рішення по якій ще не прийняте, та не є підставою для відводу.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Баранця О.М. від розгляду справи № 903/43/22 вбачається, що те, що заявник зазначає лише про те, що вказаний суддя, беручи участь у розгляді справи № 905/2330/21, вже сформував та висловив свою правову позицію щодо спірних правовідносин, що по суті є незгодою з рішенням Верховного Суду, прийнятим за участі цього судді. Інших обґрунтованих аргументів, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, якому заявлено відвід заява ОСОБА_1 не містить.

З огляду на наведене, Суд дійшов висновку, що вказані у заяві про відвід обставини самі по собі та в цілому не є тими обставинами, що безумовно свідчать про упередженість та/або необ`єктивність судді Баранця О.М.

При цьому Суд також звертає увагу, що згідно із частинами 1 та 3 статті 34 Господарського процесуального кодексу України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Відповідно до частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оцінивши доводи, викладені в заяві ОСОБА_1 про відвід судді Баранця О.М. від розгляду справи № 903/43/22, Суд дійшов висновку про його необґрунтованість.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Баранця О.М. від розгляду справи № 903/43/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді О.М. Баранець

І.Д. Кондратова