РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2025Справа № 910/523/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-міжнародна торгово-інвестиційна компанія"

2) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про припинення корпоративних та трудових відносин, зобов`язання вчинити дії

При секретарю судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Деркач Сергій Степанович - представник за ордером серії АІ №1680923 від 15.01.2025;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-міжнародна торгово-інвестиційна компанія" (далі - відповідач-1, Товариство) та до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2, Адміністрація), в якому просила:

1) припинити корпоративні та трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з дати набрання судовим рішенням законної сили;

2) зобов`язати Адміністрацію внести зміни до відомостей про Товариство шляхом внесення запису про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу атрибуту "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи" відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/523/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 11.02.2025. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 відкладено підготовче засідання на 04.03.2025.

Відповідачі правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов, не скористалися, хоча про розгляд справи №910/523/25 були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляли.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідачі 1, 2 були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/8718/24 до судового розгляду по суті на 18.03.2025.

У судове засідання 18.03.2025 відповідачі 1, 2 не з`явилися, хоча про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 18.03.2025 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 частково обґрунтованими.

Відповідно до інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.09.2017 проведено державну реєстрацію Товариства (номер запису: 0035031).

Рішенням засновника Товариства, оформленого протоколом №4 від 05.02.2018, вирішено, зокрема призначено директором Товариства ОСОБА_2 , а згідно наказу по особовому складу №2 від 05.02.2018 приступила до виконання своїх службових обов`язків із зазначеної дати.

Разом із цим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази укладення з позивачем трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною 12 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон №2275-VIII).

Більше цього, позивач стверджувала що будь-який трудовий договір або контракт між нею та Товариством не укладався.

Відповідно до пунктів 10.1. та підпункту 10.4.1. пункту 10.4. Статуту Товариства, затвердженого рішенням Загальних зборів Товариства, оформленого протоколом №3 від 18.01.2018 (далі - Статут), вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників Товариства, а виконавчим органом - Директор.

Як вбачається з інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також розділу 3 Статуту засновником та єдиним учасником Товариства, який володіє 100% статутного капіталу, є ОСОБА_3 .

Згідно з підпунктом 10.2.5.3. пункту 10.2.5. до виключної компетенції Загальних зборів належить питання щодо призначення та звільнення директора Товариства.

У відповідності до положень абзацу 3 пункту 10.2.10. Статуту Загальні збори повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу.

Положеннями пункту 10.2.11. визначено, що про проведення Загальних зборів Учасники повідомляються із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менше як за 30 днів до скликання Загальних зборів.

14.11.2023 та 09.11.2024 ОСОБА_1 зверталася до Товариства та вищезазначеного учасника Товариства із заявами про звільнення її з посади директора Товариства.

Однак вказані заяви були залишені без відповіді та задоволення.

Позивачем як директором Товариства складено повідомлення №01/24 від 08.11.2024 про скликання позачергових загальних зборів Товариства, проведення яких призначено на 12.12.2024 о 13:00 за адресою: АДРЕСА_1 (конференцзал).

У вказаному повідомленні також визначено порядок денний:

1) розгляд питання про звільнення ОСОБА_2 з посади Директора Товариства згідно поданої ним заяви про звільнення;

2) Розгляд питання про призначення нового Директора Товариства;

3) Про державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

09.11.2024 примірники вищезазначеного повідомлення були направлені на адреси учасника Товариства - ОСОБА_3 :

АДРЕСА_2 (згідно посвідки на тимчасове проживання, № НОМЕР_1 від 30.11.2017), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною АТ "Укрпошта" за №809 від 09.11.2024;

Канада, АДРЕСА_3 (згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком EA010240796UA від 09.11.2024 та фіскальним чеком (№операції 13, конверт С4 843) від 09.11.2024.

Призначені на 12.12.2024 о 13:00 позачергові загальні збори Товариства не відбулися у зв`язку з неявкою учасника, що підтверджується відповідним актом від 12.12.2024.

Враховуючи те, що з незалежних від позивача причин, учасником Товариства не було вирішено питання про припинення повноважень позивача як директора Товариства, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 ГК України).

Коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством, тобто спірні правовідносини випливають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 та від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон №2275-VIII).

Частиною 13 статті 39 Закону №2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 98 ЦК України).

Відповідно до пунктів 7, 15 частини 2 статті 30 Закону №2275-VIII та підпункту 10.2.5.3. пункту 10.2.5. питання щодо обрання та припинення повноважень директора Товариства належить до виключної компетенції Загальних зборів.

Статтею 31 Закону №2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).

Аналогічне положення міститься в абзаці 3 пункту 10.2.10. Статуту.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства. При цьому, директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону №2275-VIII та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.

Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону №2275-VIII, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Однак, як було раніше встановлено судом, ОСОБА_3 є єдиним учасником Товариства, тобто володіє 100% статутного капіталу Товариства.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що згідно з приписами статті 37 Закону №2275-VIII у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

Тим не менш, ОСОБА_1 як директор Товариства 14.11.2023 та 09.11.2024 зверталася до Товариства та учасника Товариства ( ОСОБА_3 ) із заявами про звільнення її з посади директора Товариства. Однак вказані заяви були залишені без відповіді та задоволення.

Крім цього, позивачем було складено повідомлення №01/24 від 08.11.2024 про скликання позачергових загальних зборів Товариства, проведення яких призначено на 12.12.2024 о 13:00 за адресою: АДРЕСА_1 (конференцзал).

У вказаному повідомленні також визначено порядок денний:

1) розгляд питання про звільнення ОСОБА_2 з посади Директора Товариства згідно поданої ним заяви про звільнення;

2) Розгляд питання про призначення нового Директора Товариства;

3) Про державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

09.11.2024 примірники вищезазначеного повідомлення були направлені на адреси учасника Товариства - ОСОБА_3 :

АДРЕСА_2 (згідно посвідки на тимчасове проживання, № НОМЕР_1 від 30.11.2017), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною АТ "Укрпошта" за №809 від 09.11.2024;

Канада, АДРЕСА_3 (згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком EA010240796UA від 09.11.2024 та фіскальним чеком (№операції 13, конверт С4 843) від 09.11.2024.

За частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21 тощо).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач дотримався порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, визначеного Статутом та Законом №2275-VIII. Про інші порушення процедури скликання загальних зборів відповідачами не повідомлено та не встановлено судом.

Дотриманню процедури скликання загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю щодо припинення повноважень директора, визначеної статтями 32, 37, 39 Закону №2275-VIII, кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути відповідну заяву директора.

Разом із цим, призначені на 12.12.2024 позачергові загальні збори Товариства не відбулися у зв`язку з неявкою учасників, що підтверджується відповідним актом фіксації про неявку від 14.06.2024.

Станом на момент розгляду даної справи заява позивача про припинення повноважень директора не розглянута, відповідне рішення учасником Товариства не прийнято. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не було спростовано відповідачами.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 №8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Отже, неприйняття учасником Товариства рішення є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення повноважень як директора.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону та практики їх застосування Верховним Судом, суд зазначає, що таке порушене право підлягає поновленню в судовому порядку, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення повноважень як керівника відповідача-1.

Крім цього, суд також звертає увагу позивача на те, що Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі №1-2/2010 зазначив, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Як було раніше встановлено судом, ОСОБА_1 була обрана на посаду директора Товариства рішенням учасника Товариства, зафіксованим у протоколі №4 від 05.02.2018, однак судом не було встановлено обставин укладення з нею ані трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII, ані цивільно-правового договору. Учасники справи не стверджували про існування таких обставин.

Оскільки Товариство не укладало з ОСОБА_1 трудового договору (контракту), суд дійшов висновку про те, що між нею та Товариством не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20).

Таким чином, необґрунтованою є позовна вимога ОСОБА_1 в частині припинення трудових відносин між нею та відповідачем-1.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відносини з управління товариством є однією із складових корпоративних відносин владно-управлінського характеру, а також виходячи із дії принципу принципу jura novit curia ("суд знає закони") та буквального тлумачення частини 13 статті 39 Закону №2275-VIII, суд вважає, що позовна вимога про припинення корпоративних відносин між ОСОБА_1 та Товариством підлягає задоволенню шляхом припинення повноважень ОСОБА_1 як директора Товариства.

Крім цього, суд зазначає, що повноваження позивача як директора Товариства будуть припинені у зв`язку з набранням рішенням суду законної сили, а тому додаткової вказівки щодо моменту припинення цих повноважень у резолютивній частині рішення не вимагається.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника і підписанта відповідача.

Вимогу позивача щодо виключення з ЄДР запису про директора товариства у господарській юрисдикції необхідно розглядати разом із вимогою про визнання трудових відносин припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність і ефективність обох зазначених вимог має оцінюватися судом під час розгляду справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її переконання, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).

За приписами частини 2 статті 5 ГПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено, серед іншого, висновок про те, що повноваження директора як посадової особи законодавець пов`язує з моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ. У цій частині Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 не відступила від вказаного висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що процедура припинення повноважень особи як директора Товариством має супроводжуватись внесенням відповідного запису (виключення директора) що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення повноважень позивача як директора відповідача-1, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо зобов`язання Адміністрації внести відповідний запис є належним та ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення його порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога також підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, оскільки даний спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача-1, судові витрати суд покладає на Товариство, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити повноваження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-міжнародна торгово-інвестиційна компанія" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 3, корпус 2, офіс 9; ідентифікаційний код 41556771).

3. Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (01010, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 15; ідентифікаційний код 37401206) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-міжнародна торгово-інвестиційна компанія" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 3, корпус 2, офіс 9; ідентифікаційний код 41556771).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-міжнародна торгово-інвестиційна компанія" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 3, корпус 2, офіс 9; ідентифікаційний код 41556771) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Повний текст складено 02.04.2025.

Відповідно до частинами 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ