ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 910/1212/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Сітайло Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 (повний текст складено 11.12.2024)

за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019

у справі № 910/1212/19 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Антимонопольного комітету України

про визнання рішення недійсним у частині,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" від 01.02.2019 № 10-74/155 про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 21.11.2018 № 29-р/тк в частині пункту 3 щодо накладення на позивача штрафу в розмірі 30 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані незаконністю та необґрунтованістю оскаржуваного рішення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та під час розгляду відповідачем справи було всебічно, повно і об`єктивно розглянуто її обставини, а відтак - в суду відсутні передбачені ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстави для визнання оспорюваного рішення недійсним в ч. 3 щодо накладення на позивача штрафу в розмірі 30100000,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/1212/19 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/1212/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09.05.2024 касаційну скаргу акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 у справі № 910/1212/19 - без змін.

Короткий зміст вимог поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

01.10.2024 до господарського суду від Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019.

Заяву обґрунтовано тим, що розрахунок штрафу було здійснено із застосуванням іншої бази для нарахування штрафу, ніж та, що визначена статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Про цю обставину заявнику стало відомо тільки після отримання 26.09.2024 висновку експерта № 248 за результатами проведення економічної експертизи від 24.09.2024.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі №910/1212/19 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі № 910/1212/19 відмовлено повністю. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі № 910/1212/19 залишено в силі.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем обставина не є не тільки нововиявленою, проте і суттєвою, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, а судом касаційної інстанції підтверджено повну відповідність як способу нарахування, так і нарахованої Комітетом суми штрафу приписам Закону України "Про захист економічної конкуренції" саме з точки зору того, яку базу для нарахування Комітет має право використовувати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" 19.12.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить "визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 року по справі № 910/1212/19; поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 року по справі № 910/1212/19; задовольнити апеляційну скаргу АТ "Полтаваобленерго"; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 по справі № 910/1212/19; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, яким визнати недійсним та скасувати пункт 3 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 21.11.2018 року № 29-р/тк щодо накладення на ПАТ "Полтаваобленерго" штрафу в розмірі 30 100 000,00 грн; судові витрати покласти на відповідача."

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- факт існування обставин на час розгляду справи - обставина, що сума 30100000 грн. (розмір штрафу) становить 0,45% саме від чистого доходу Товариства, а не від доходу (виручки) стала відома тільки після отримання 26.09.2024 року висновку експерта № 248 за результатами проведення економічної експертизи від 24.09.2024 року;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) - обставина, що сума 30100000 грн. (розмір штрафу) становить 0,45% саме від чистого доходу Товариства, а не від доходу (виручки), є істотною для даної справи, так як свідчить про порушення відповідачем при розрахунку штрафу порядку, який передбачений ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що відповідно до положень ст. 320 ГПК України є підставою для перегляду судового рішення від 04.07.2019 року за нововиявленими обставинами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2024 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коротун О.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1212/19.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 до надходження до суду матеріалів справи.

09.01.2025 матеріали справи № 910/1212/19 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

14.01.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 та призначено до розгляду на 03.02.2025.

Розпорядженням в.о. Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 справу № 910/1212/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В., Сітайло Л.Г.

04.02.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 та призначено до розгляду на 11.03.2025.

Позиція інших учасників справи.

22.01.2025 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19.

В обґрунтування заперечень проти вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що заява позивача про перегляд судового рішення не відповідає критеріям, визначеним п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, оскільки заявлена обставина не є істотною та такою, що існувала, проте про неї не було відомо позивачу.

Явка представників учасників справи.

11.03.2025 у судове засідання з`явився представник позивача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/1212/19; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.03.2025 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги у контексті правильності застосування пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з того, що в господарському судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13.

Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері господарського судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №127/10129/17, нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Така правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Такий же правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.10.2020 у справі № 726/938/18.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії", від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття "нововиявлені обставини". ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п. п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п. п. 42 - 44 рішення суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011). Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (п. п. 27 - 34 рішення суду у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004).

Нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26.12.2018 у справі "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України", від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України").

Таким чином, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - окрема форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. Першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Щодо застосування загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у цій справі, то колегія суддів виходить з того, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду щодо вирішення спору по суті. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними, допустимими, достовірними доказами, ураховуючи також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11.

Позивач вважає нововиявленою обставиною - висновок експерта № 248 за результатами проведення економічної експертизи від 24.09.2024 року.

Вказані обставини, за твердженням позивача, стали відомі 26.09.2024 після отримання скаржником висновку експерта № 248 від 24.09.2024 тобто вже після розгляду справи № 910/1212/19 оскільки у позовній заяві відсутнє посилання на вищезгаданий висновок експерта. А тому позивач вважає, що нарахування штрафу Антимонопольним комітетом України здійснено з порушенням норм ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на підставі висновку експерта № 248 від 24.09.2024 який не є нормативно-правовим актом, має лише інформаційний характер і не встановлює правових норм.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем обставина не є істотною, оскільки ключовим предметом спору у справі № 910/1212/19 було питання відповідності використаної Комітетом бази нарахування штрафу статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Суд наголошує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі № 910/1212/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 та постановою Верховного Суду від 09.05.2024, досліджено:

1) правову природу та межі дискреційних повноважень Комітету, які стосуються накладеного Комітетом на позивача штрафу на підставі ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції";

2) правову природу п. 8 Рекомендаційних роз`яснень Комітету № 39-рр від 09.08.2016 "Щодо застосування положень частин 2, 5 та 6 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та положення частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та необхідність для Комітету при визначенні розміру штрафу застосовувати вказані положення;

3) обґрунтованість розміру накладеного на позивача Комітетом штрафу.

Наведене вище свідчить про те, що судами всіх інстанцій досліджено питання того, чи є коректним та таким, що відповідає приписам ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" спосіб нарахування Комітетом штрафу та розмір такого штрафу.

В даному контексті, заявлена позивачем обставина не є не тільки нововиявленою, проте і суттєвою, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, а судом касаційної інстанції підтверджено повну відповідність як способу нарахування, так і нарахованої Комітетом суми штрафу приписам Закону України "Про захист економічної конкуренції" саме з точки зору того, яку базу для нарахування Комітет має право використовувати.

Поряд з наведеним, звертаючись до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції) слід зазначити про таке: "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

Враховуючи вищевикладене, з огляду на правове регулювання спірних правовідносин, сталу судову практику у питанні застосування перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який є особливим видом провадження, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд ухваленого у даній справі судового рішення за нововиявленими обставинами та його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки заявником не наведено обставин, які за своєю правовою природою є нововиявленими в розумінні частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 колегією суддів апеляційного господарського суду визнається необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні правові підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19. У зв`язку з зазначеним апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом апеляційної інстанції на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2024 у справі № 910/1212/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1212/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03.04.2025

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді К.В. Тарасенко

Л.Г. Сітайло