УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

04.04.2025Справа № 910/4114/25

Суддя Господарського суду міста Києва Курдельчук І.Д., дослідивши матеріали (вх. №4114/25 від 02.04.2025) позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобідев Сервіс» про стягнення грошових коштів, без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Всупереч вимог п.2ч.1 ст.164, ч.4ст.180 ГПК України подана позовна заява не оплачена судовим збором.

Позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру (про стягнення 341 800, 00 грн).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України, справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн.).

Позов пред`явлено в паперовому вигляді.

Враховуючи викладене оплаті підлягає судовий збір у розмірі 5 127, 00 грн з розрахунку 341 800, 00 грн х 1,5 %.

Доказів оплати судового збору позов не містить, а тому, заявником не додержано вимог, встановлених ст.ст.162, 164 ГПК України.

Натомість, в позовній заяві заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивовано тим, що 23.03.2025 на айті інфраструктуру позивача відбулась хакерська атака, що призвела до недоступності автоматизованих систем, АРМ, робочих місць користувачів та сервісів Укрзалізниці, у тому числі, пов`язаних з фінансовими платежами, що унеможливлює своєчасну оплату та переказ судового збору.

Суд відхиляє клопотання позивача про надання відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви з огляду на наступне.

Приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного вище Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі №094/2276/18, умови, визначені ст. 8 вказаного Закону, диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18).

З огляду на зазначене, приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" поширюються на окремі категорії позивачів, які є фізичними особами та не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Так, Велика Палата Верховного Суду у п. 48 постанови від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…". Між тим, відповідно до п. 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013р. у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена.

Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013р. у справі "Наталія Михайленко проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

А тому, оскільки предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, підстав для відстрочення сплати судового збору не має.

Згідно із ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом 5-ти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вищевказана позовна заява підлягає залишенню без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача про відстрочення оплати судового збору.

Позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подачі доказів сплати судового збору у розмірі 5 127, 00 грн на такі реквізити: - отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030101 - код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 - банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); - код банку (МФО): 899998 - рахунок отримувача: UA3026001; - код класифікації доходів бюджету: 22030101. - призначення платежу 5); Судовий збір за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», Господарський суд міста Києва (910/4114/25);

Ухвала набрала законної сили 04.04.2025 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор Курдельчук