ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. Справа№ 911/2212/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінської О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 05.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 (повний текст складено 07.06.2024)

у справі № 911/2212/23(суддя - Третьякова О.О.)

за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - ОСОБА_2

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (далі - відповідач) про витребування із чужого незаконного володіння відповідача на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельних ділянок: площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.03.2024 позовні вимоги Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм" про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння задоволено повністю. Витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм" на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області земельні ділянки: площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм" на користь Київської обласної прокуратури 4026,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 20.06.2024 (згідно дати звернення до канцелярії суду) ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння та прийняти нове рішення, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В разі задоволення даної апеляційної скарги, у прийнятій постанові апеляційного суду зазначити про скасування заходів забезпечення позову вжитих постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2023 у справі №911/2212/23 шляхом зняття арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5363, :04:001:5364, :04:001:5362, :04:001:5365, а також шляхом зняття заборони здійснювати їх поділ чи об`єднання та шляхом зняття заборони на проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що прокурором підстави для представництва інтересів Вишневої міської ради Бучанського району Київської області не підтверджено, належних доказів не надано, а тому позовна заява подана та підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Апелянт вказує, що відсутність у змісті наявного в даній справі державного акту такого реквізиту як кадастровий номер земельної ділянки жодним чином не засвідчує несправжність державного акту серії ЧР №048122 від 06.06.2002р.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що підстава відсутності інформації щодо сплати ОСОБА_2 податку на землю не може позбавляти особу статусу «правомірного володільця земельної ділянки», в найгіршому випадку (за умови підтвердження цього факту) це лише констатує, що у особи є заборгованість по сплаті податку на землю за відповідний період.

Скаржник зазначає, що висновки, зазначені в оскаржуваному рішенні у своїй сукупності, не засвідчують факт, що у 2002 році ОСОБА_2 не укладав договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 № 341 та не отримував державного акту серії ЧР 048122 від 06.06.2002.

Скаржник вказує, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не взята до уваги судова практика щодо витребування нерухомого майна з володіння іншої особи (добросовісного набувача).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Яценко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2212/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

17.07.2024 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріли справи № 911/2212/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 залишено без руху. Роз`яснено ОСОБА_1 , що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують доплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

31.07.2024 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від ОСОБА_1 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2024, а саме докази доплати судового збору на суму 10 065, 00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 31.07.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Яценко О.В. яка входила до складу суду, у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Яковлєв М.Л., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2024 прийнято справу № 911/2212/23 до провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Яковлєв М.Л., Тищенко О.В. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 у судовому засіданні 11.09.2024.

11.09.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. з 09.09.2024 по 13.09.2024 у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 призначено до розгляду у судовому засіданні справу № 911/2212/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 на 02.10.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 на 27.11.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 на 22.01.2025.

22.01.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який входив до складу суду, на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 прийнято справу № 911/2212/23 до провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В. Призначено до розгляду у судовому засіданні справу № 911/2212/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 на 19.02.2025

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 на 05.03.2025.

У судове засідання, що відбулось 05.03.2025 з`явились прокурор представники третьої особи-1, надали свої пояснення щодо суті спору та просили задовольнити вимоги викладені в їх процесуальних документах. Позивач, відповідач та третя особа-2 в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, позивач інформацією з системи «Електронний суд», відповідач та третя особа-2 інформацією щодо повідомлення засобами поштового зв`язку, яка відображається за трекінгом відстеження № 407 та 440.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.06.2021 державним реєстратором Відділу у Чемеровецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області здійснено реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 1,4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована у межах міста Вишневого Києво-Святошинського (нині - Бучанського) району Київської області.

Підставою для здійснення реєстрації стала Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_2 (третій особі-2), що розроблена ФОП Фальком І.Ю. Вказана технічна документація складена на підставі державного акту на право власності на землю серії ЧР №048122, виданого 06.06.2002 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 та зареєстрований Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів за №372.

Надалі, 30.06.2021 на підставі державного акту серія ЧР №048122 від 06.06.2002 та вищезазначених відомостей з Державного земельного кадастру ОСОБА_2 (третя особа-2) зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за собою право приватної власності на вказану земельну ділянку площею 1,4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №311846639 від 06.10.2022.

В подальшому, 07.07.2021 ОСОБА_2 (третя особа-2) відчужив вказану земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5600 ОСОБА_1 (третій особі-1) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В. 07.07.2021 за реєстр.№436.

Також, 07.07.2021 на підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2021 №436 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_1 (третьої особи-1) на вказану земельну ділянку.

Надалі на підставі заяви від 08.07.2021 №452 ОСОБА_1 (третя особа-1) здійснив поділ вказаної земельної ділянки площею 1,4034 га, яка була ним набута у ОСОБА_2 (третьої особи-2), на дві земельні ділянки, а саме на земельну ділянку площею 0,7017 га з кадастровим номером :04:001:5360 та земельну ділянку площею 0,7017 га з кадастровим номером :04:001:5361.

Надалі на підставі заяви від 31.07.2021 №3543 ОСОБА_1 (третя особа-1) здійснив поділ земельної ділянки площею 0,7017 га з кадастровим номером :04:001:5360 на 5 земельних ділянок. Одну із вказаних 5 земельних ділянок, які утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5360, а саме земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365 ОСОБА_1 (третя особа-1) як засновник (учасник товариства) передав до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (відповідача) за актом приймання-передачі від 01.11.2021 з наступною реєстрацією права власності на неї за відповідачем (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61424105 від 08.11.2021, власник - відповідач).

Крім того, на підставі заяви від 31.07.2021 №3542 ОСОБА_1 (третя особа-1) здійснив поділ земельної ділянки площею 0,7017 га з кадастровим номером :04:001:5361 на 3 земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364 та земельну ділянку площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363. Усі три вказані земельні ділянки ОСОБА_1 (третя особа-1) в подальшому також передав як засновник (учасник товариства) до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (відповідача) за актом приймання-передачі від 01.11.2021 з наступною реєстрацією права власності на них за відповідачем (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61422938 від 08.11.2021, власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5362 - відповідач; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61423836 від 08.11.2021, власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5364 - відповідач; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61423209 від 08.11.2021, власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5363 - відповідач).

Вказане підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.10.2022 №311846233, №311844689, №311843018, №311845205, №311846289, №311846639. №311844068.

Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (третя особа-1) є єдиним засновником та учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (відповідача) з часткою 100% статутного капіталу, розмір статутний капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» (відповідача) становить 580000,00 грн, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» є також ОСОБА_1 .

Отже, на даний час спірні земельні ділянки: площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364 та площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363, які були утворені за рахунок поділу земельної ділянки площею 1,4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600, зареєстровані на праві власності за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм».

Прокурор стверджує, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000455 від 07.10.2022 були встановлені обставини відсутності доказів відведення земельної ділянки земельної ділянки площею 1,4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600 у приватну власність, що свідчить про те, що в порушення вимог земельного законодавства у приватній власності відповідача перебувають земельні ділянки, рішення про відведення яких не приймалося, а право приватної власності у законний спосіб не встановлювалося, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Позивач - Вишнева міська рада Бучанського району Київської області під час розгляду справи зазначав, що можна дійти висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 048122 від 06.06.2002 не видавався, Вишневою міською радою Бучанського району Київської області земельна ділянка з площею 1,4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600 з комунальної у приватну власності не передавалася та жодних рішень щодо її виділення чи відчуження прийнято не було, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до обставин справи, право власності на земельну ділянку площею 1,4034 га з кадастровим номером :04:001:5600, за рахунок поділу якої утворені спірні земельні ділянки, вперше в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 30.06.2021 (за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122, виданого 06.06.2002 Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341).

З наявної у матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122 від 06.06.2002, вбачається, що цей акт було видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341. Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 (його копія) у матеріалах справи відсутній.

З матеріалів справи також вбачається, що для встановлення обставин набуття ОСОБА_2 (третьою особою-2) у приватну власність вищезазначеної земельної ділянки прокуратурою були здійснено ряд запитів до Вишневої міської ради, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до Київського обласного державного нотаріального архіву, нотаріальних контор та приватних нотаріусів, до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Запити стосувались інформації щодо укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341, сплати земельного податку за спірну земельну ділянку та обставин формування бланку державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122.

На підставі отриманих відповідей прокурором поставлено під сумнів укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341, який став підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР №048122.

На підставі відповідей головних управлінь Держгеокадастру щодо обставин передачі бланків державних актів на право приватної власності на землю, зокрема, серії ЧР №048122 та відповіді виконавчого комітету Вишневої міської ради щодо відсутності книги записів державних актів на право приватної власності на землю, судом першої інстанції зроблений висновок про відсутність підтвердження видачі та реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серія серії ЧР №048122, а також, недоведеності дійсності укладання у 2002 році ОСОБА_2 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що уповноваженими органами не надано інформації щодо отримання, використання, повернення, зберігання чи знищення державних актів серії ЧР, відсутнє будь-яке документальне підтвердження щодо видачі та реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серія серії ЧР №048122, другий примірник вказаного акту також відсутній, належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів того, що у 2002 році Василевським Д.О. (третьою особою-2) дійсно було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 та правомірно, у встановленому законодавством порядку, отримано державний акт на право приватної власності на землю серія серії ЧР №048122, не надано.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги вмотивовував це також тим, що із вказаного листа Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області від 12.04.2023 №10-10-0.331-3264/2-23 випливає, що у вказаного органу земельних ресурсів відсутні Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю на земельні ділянки колишнього Києво-Святошинського району, а тому вказаний орган земельних ресурсів не може надати інформацію стосовно можливої реєстрації та видачі запитуваних державних актів на право власності на земельні ділянки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що земельна ділянка площею 1.4034 га, з кадастровим номером :04:001:5600 була зареєстрована на праві власності за третьою особою-2 безпідставно та не була сформована у передбачений законодавством спосіб, як об`єкт цивільних прав, то подальше її відчуження третій особі-1 з наступним утворенням за рахунок її поділу земельних ділянок з кадастровим номером :04:001:5365, :04:001:5362, :04:001:5364 та :04:001:5363 і їх передачею до статутного капіталу відповідачу відбулось також з порушенням норм законодавства, особою, яка не мала права розпоряджатися відповідною земельною ділянкою, зокрема, вказана земельна ділянка вибула з комунальної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - територіальної громади від імені якої діє Вишнева міська рада Бучанського району Київської області.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції встановив, що набуття спірних земельних ділянок у власність відповідачем відбулось з порушенням вимог статей 328, 330 Цивільного кодексу України, а тому згідно статей 387, 388 Цивільного кодексу України спірні земельні ділянки підлягає витребуванню у відповідача на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.

Отже, суд першої інстанції визнав позовні вимоги Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» про витребування спірних земельних ділянок (площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5365, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5362, площею 0,15 га з кадастровим номером :04:001:5364, площею 0,4017 га з кадастровим номером :04:001:5363) з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Злата Прайм» на користь територіальної громади в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів дослідивши матеріали даної справи, вважає правові висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції, що належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів того, що у 2002 році Василевським Д.О. (третьою особою-2) дійсно було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 та правомірно, у встановленому законодавством порядку, отримано державний акт на право приватної власності на землю серія серії ЧР №048122, не надано, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122 від 06.06.2002, вбачається, що цей акт було видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341. Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 (його копія) у матеріалах справи відсутній.

Проте, відсутність примірника договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 на паперовому, або іншому носії не спростовує факту наявності Василевського Д.О. акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122 від 06.06.2002.

До позовної заяви в якості додатків долучено копії листів щодо запиту позивача від 17 (сімнадцять) обласних Головних управлінь Держгеокадастру, а також окремо отримані необхідні відомості від Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області).

Загалом відома інформація від 18 територіальних підрозділів Держгеокадастру. При цьому, наприклад, згідно тексту листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.04.2023 № 10-23-0,81-1781/2-23 вбачається, що дана державна установа не може надати інформацію стосовно затребуваних документів. У багатьох відповідях зазначено, що надати інформацію неможливо, або ж відомості щодо надходження, а відповідно і видачі бланку державного акту за вищезазначеною серією і номером на території областей відсутні. З інформації, що міститься на сайті Держгеокадастру в його структурі сформовано 24 (двадцять чотири) обласних Головних управлінь (зокрема в м. Києві та Київській області створено одне Головне управління Держгеокадастру в м. Києві та Київської області).

Системний аналіз колегією суддів вказаних запитів та відповідей на них показує, що зазначена в них інформація не може бути визнана доказом не укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341 та не спростовує факту наявності у ОСОБА_2 акту на право приватної власності на землю серії ЧР №048122 від 06.06.2002.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відсутність у земельної ділянки та в державному акті ЧР №048122 кадастрового номера не свідчать на користь позиції третьої особи-1 у справі щодо справжності державного акта серії ЧР №048122 від 06.06.2002р, оскільки Пунктом 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Тому відсутність у змісті наявного в даній справі державного акту такого реквізиту, як кадастровий номер земельної ділянки не доводить наявність дефекту державного акту серії ЧР №048122 від 06.06.2002.

Висновки суду першої інстанції щодо не сплати земельного податку ОСОБА_2 та вплив цього на обставини справи колегія суддів також вважає помилковими, оскільки у гр. ОСОБА_2 після набрання чинності Податкового кодексу України з`явився лише обов`язок подавати до контролюючих органів відповідну щорічну податкову декларацію щодо права власності на земельну ділянку, але в будь-якому разі це не позбавляє гр. ОСОБА_2 права власності на зазначену земельну ділянку та не може доводити неправомірність володіння та розпорядження ним в минулому спірною земельною ділянкою.

Вважаючи передчасними висновки суду першої інстанції, що сама по собі реєстрація за ОСОБА_2 земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 22.06.2021 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.06.2021, за відсутності оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341, не є способом виникнення права власності на земельну ділянку у ОСОБА_2 та не є способом формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України)

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"."Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон).

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна. Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна (частина п`ята стаття 3 Закону ).

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог статті 3 Закону, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 Закону, та автоматичної державної реєстрації прав.

Державна реєстрація наміру власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо її продажу здійснюється нотаріусом, який здійснюватиме нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу такої земельної ділянки в межах його нотаріального округу за місцезнаходженням земельної ділянки або за зареєстрованим місцем проживання (місцезнаходженням) власника земельної ділянки, або нотаріусом, який його заміщує.

Таким чином, саме державна реєстрація у відповідних державних кадастрах та реєстрах засвідчує факт набуття особою права власності на майно.

Крім того, в даній справі відсутні докази, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 №341, де ОСОБА_2 виступав покупцем спірної земельної ділянки, не оформлювався, та фактично не укладався. З наявних в матеріалах справи та наданих сторонами документів можливо зробити тількі певні припущення, які не можуть грунтовно доводити спірні обставини.

З огляду на таке, колегія суддів вважає що висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваному рішенні, не засвідчують факт, що у 2002 році ОСОБА_2 не укладав договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2002 № 341 та не отримував державного акту серії ЧР 048122 від 06.06.2002.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловлених у низці постанов, про можливість витребування лише індивідуально визначеного майна або майна, яке виділено в натурі. Свою позицію Велика Палата виклала в постанові від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19.

З огляду на вищевказане, для справедливого вирішення судових справ про витребування майна з володіння іншої особи, слід дослідити наступні аспекти:

-можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним або недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно);

-право власника витребувати своє майно в усіх випадках і без будь-яких обмежень в разі володіння цим майном набувачем без правових підстав, тобто недобросовісним набувачем, передбачено статтею 387 ЦК України, а право власника витребувати своє майно від добросовісного набувача передбачене в статті 388 ЦК України і є обмеженим.

Відповідно до cm. 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції обставин справи ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5600 на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2021 № 436 (копія даного договору купівлі-продажу міститься в матеріалах даної справи).

Відповідно до п. 4 даного договору купівлі-продажу ціна земельної ділянки, що продається, становить 1 380 475 (один мільйон триста вісімдесят тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 79 копійок, які Покупець (третя особа 1/Апелянт) повністю сплатив Продавцю (третя особа 2).

Таким чином скаржник на платній основі набув права власності на земельну ділянку.

В подальшому скаржник на підставі власної заяви від 08.07.2021 № 452 здійснив поділ земельної ділянки на дві: з кадастровим номером :04:001:5360 площею 0, 7017 га та з кадастровим номером :02:002:5361 площею 0, 7017 га.

Надалі Апелянт здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5360 на декілька земельних ділянок:

-з кадастровим номером :04:001:5362 площею 0,15 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61422938 від 08.11.2021, власник ТОВ «ЗЛАТА ПРАЙМ» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №№441,442 від 01.11.2021);

-з кадастровим номером :04:001:5364 площею 0,15 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61423836 від 08.11.2021, власник ТОВ «ЗЛАТА ПРАЙМ» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №№441,442 від 01.11.2021);

-з кадастровим номером :04:001:5363 площею 0,4017 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61423209 від 08.11.2021, власник ТОВ «ЗЛАТА ПРАЙМ» на підставі акту приймання-передачі майна до статутного капіталу №№441,442 від 01.11.2021).

Судова колегія погоджується з твердженнями скаржника, що в разі нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, що перед засвідченням даного правочину нотаріусом було перевірено об`єкт купівлі-продажу (земельної ділянки) на предмет арешту та імовірних обтяжень цього майна, а вже після встановлення факту відсутності будь-яких обмежень на укладення даного договору було засвідчено нотаріально та зареєстроване у відповідному державному реєстрі. На момент купівлі вищевказаної земельної ділянки у нього не було підстав сумніватися, що дане майно є законно набутим.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 7 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно суспільний , публічний інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар .

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду , за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2022 по справі № 914/2618/16 вказувала, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто така, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне^від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15.06.2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 02.11.2021 року у справі № 925/1351/19(пункт 6.46)).

В матеріалах даної справи позивачем в якості додатку до позовної заяви надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (копія даного документу міститься в матеріалах даної справи), з тексту якого вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною зареєстроване 07 липня 2021 року право власності гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5600, що придбана у ОСОБА_2 на підставі договору-купівлі продажу земельної ділянки від 07.07.2021 № 436.

В свою чергу, у цій справі суд першої інстанції не встановлював обставин, які могли би свідчити про недобросовісність третьої особи-2, а натомість його добросовісність не поставив під сумнів.

Крім того, на час укладення договору купівлі-продажу від 07.07.2021 року були наявні відомості щодо спірних земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Задовольняючи позов про витребування спірного нерухомого майна з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, господарський суд першої інстанції наведеного не врахував, поклавши на третю особу-2 додатковий обов`язок, крім відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, перевіряти та аналізувати також обставини правомірності попередніх переходів майна, зокрема, обставини вибуття майна з володіння третьої особи-1.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення першої інстанції слід скасувати, а в позові відмовити з тих підстав, що за встановлених судом обставин майно у відповідача не може бути витребувано в порядку статей 387, 388 ЦК України, а права позивача в зв`язку з цим захисту не підлягають.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у позові Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області відмовити.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2023 у справі 911/2212/23 апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2023 у справі №911/2212/23 скасовано. Заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у справі №911/2212/23 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5363, :04:001:5364, :04:001:5362, :04:001:5365, а також здійснювати їх поділ чи об`єднання, заборонити проведення на вказаних ділянках будь-яких робіт. Стягувачем за цією постановою є Прокуратура Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ідентифікаційний код 02909996). Боржником за цією постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Злата Прайм" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, будинок 33, офіс 1, ідентифікаційний код 44487926).

Відповідно до ч. 9 ст. 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі № 911/2212/23 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишневої міської ради Бучанського району Київської області відмовити повністю.

Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 16 104 (шістнадцять сто чотири) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Заходи забезпечення позову вжиті постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2023 року - скасувати.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 31.03.2025

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко