ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 квітня 2025 року Справа № 903/327/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О. розглянувши (без виклику сторін) заяву Приватного підприємства "Західводбуд" та Волинського обласного управління водних ресурсів від 25.03.2025

про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення господарського суду

у справі № 903/327/18

за позовом Приватного підприємства "Західводбуд", Волинська обл., Ратнівський район, смт.Ратне

до Волинського обласного управління водних ресурсів, м. Луцьк

про стягнення 144720,15 грн.

в с т а н о в и в:

21.06.2018 Господарський суд Волинської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги приватного підприємства "Західводбуд" задовольнив частково; стягнув з Волинського обласного управління водних ресурсів на користь приватного підприємства "Західводбуд" 67173,61 грн., з них: 52 640,86 грн. суми інфляційних нарахувань, 14532,75 грн. трьох відсотків річних, 1007,61 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору; у задоволенні позову про стягнення 77 546,54 грн. суми інфляційних нарахувань відмовив.

12.07.2018 на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 21.06.2018 господарський суд видав наказ № 903/327/18-1.

26.03.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла спільна заява Приватного підприємства "Західводбуд" та Волинського обласного управління водних ресурсів від 25.03.2025 про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення господарського суду по справі № 903/327/18.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами 25.03.2025 укладено мирову угоду, якою врегулювано майнові та фінансові претензії.

До заяви додано текст мирової угоди такого змісту:

« 1. Сторони в процесі виконання рішення Господарського суду Волинської області від 21.06.2018 у справі № 903/327/18 дійшли повної та безумовної згоди щодо остаточного врегулювання майнових та фінансових претензій.

2. Стягувач відмовляється від стягнення на підставі наказу Господарського суду Волинської області № 903/327/18-1 від 12.07.2018 р. 52 640,86 грн. суми інфляційних нарахувань та 14532,75 грн. трьох відсотків річних, а всього 67173,61 грн. та 1007,61 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Сторони підтверджують, що з моменту затвердження судом даної мирової угоди припиняються всі зобов`язання, які були підставою для звернення до суду, або виникли після прийняття вказаного у п. 1 рішення.

4. З моменту затвердження судом даної мирової угоди примусове стягнення на підставі наказу Господарського суду Волинської області № 903/327/18-1 від 12.07.2018 або здійснення будь-яких додаткових нарахувань на суму боргу не допускається.

5. Сторони визнають, що вони не поставлені даною мировою угодою у надзвичайно невигідне матеріальне становище та не матимуть в подальшому будь-яких претензій щодо предмета спору.

6. Сторони підтверджують, що ні внаслідок укладення цієї мирової угоди, ні у процесі її виконання не були, не будуть і не можуть бути порушені права та інтереси будь-яких третіх фізичних чи юридичних осіб, у тому числі й держави.

7. Мирова угода складена в трьох екземплярах, по одному для кожної із сторін і для Господарського суду Волинської області.

8. Мирова угода набуває законної сили після її затвердження Господарським судом Волинської області.

9. Наслідки затвердження судом даної мирової угоди сторонам відомі.».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2025 справу № 903/327/18 розподілено судді Якушевій І.О.

Відповідно до ст. 330 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 191 цього Кодексу.

За приписами частин першої-третьої статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Отже, на законодавчому рівні встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та щодо кола осіб, які уповноважені звернутися до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди, яке розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, мирова угода - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах.

Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 (провадження № 12-55гс20).

Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 914/1789/19, аналізуючи наведені положення процесуального законодавства, дійшов висновку, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони припиняють наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульований укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

Зміст мирової угоди повинен відповідати вимогам статті 192 Господарського процесуального кодексу України.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними;

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки мирова угода є інструментом врегулювання спору на підставі взаємних поступок сторін, має стосуватися прав та обов`язків сторін спору та зміст мирової угоди, вона не може обмежуватися виключно процесуальними правами та обов`язками.

Зміст мирової угоди від 25.03.2025, укладеної між сторонами у справі, дозволяє дійти висновку про те, що угода не містить умов щодо взаємних поступок сторін.

У пункті 2 мирової угоди лише зазначено про те, що стягувач- Приватне підприємство "Західводбуд" відмовляється від стягнення на підставі наказу Господарського суду Волинської області № 903/327/18-1 від 12.07.2018.

Отже, за своїм змістом така процесуальна дія стягувача має ознаки відмови стягувача від примусового виконання у процесі виконання рішення суду, оскільки він відмовляється від стягнення коштів без жодного зустрічного задоволення зі сторони відповідача, що не узгоджується з укладенням сторонами саме мирової угоди та суперечить змісту такої процесуальної дії відповідно до ст. 192 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, частина 1 ст. 330 ГПК України встановлює, що вказане право може бути реалізовано лише у процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження, а суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

Доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду від 21.06.2018 на підставі виданого судом наказу №903/327/18-1 від 12.07.2018 на момент розгляду судом заяви про затвердження мирової угоди не подано.

Можливість затвердження судом мирової угоди у порядку ст. 330 ГПК України за відсутності виконавчого провадження нормами чинного законодавства не передбачена.

Також до суду звернувся не державний або приватний виконавець, а самостійно сторони, що не передбачено ст.330 ГПК України.

З огляду на те, що мирова угода, укладена між сторонами у справі, не відповідає вимогам чинного законодавства, умови мирової угоди не містять умов щодо взаємних поступок сторін відповідно до ч. 1 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України, суб`єктом звернення до суду про затвердження мирової угоди на підставі ст.330 ГПК України є сторони у справі, що не відповідає приписам ст.330 ГПК України, відсутні докази відкриття виконавчого провадження, спільна заява сторін - Приватного підприємства "Західводбуд" та Волинського обласного управління водних ресурсів від 25.03.2025 про затвердження мирової угоди на підставі ст.330 ГПК України на стадії виконання рішення суду не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 192, 234, 330 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні спільної заяви Приватного підприємства "Західводбуд" та Волинського обласного управління водних ресурсів від 25.03.2025 про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до ч.5 ст. 231 ГПК України ухвала може бути оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 04.04.2025.

Суддя І. О. Якушева