18 березня 2025 року
cправа № 924/232/22 (924/201/22)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Громак В.О.
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Проскурів"
представник позивача - не з`явився,
відповідач 1 - Дочірнє підприємство спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів"
представник відповідача 1 - не з`явився,
відповідач 2 - Фізична особа - підприємець Яцишин Олег Володимирович
представник відповідача 2 - не з`явився
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву
фізичної особи-підприємця Яцишина Олега Володимировича
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом № 924/201/22 за позовом
Публічного акціонерного товариства "Проскурів"
до Дочірнього підприємства спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл" фірма "Торговий дім Проскурів",
Фізичної особи - підприємця Яцишина Олега Володимировича
про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 02.02.2022,
в межах справи № 924/232/22 за заявою
до Публічного акціонерного товариства "Проскурів"
1. Постановою Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 924/232/22 (924/201/22) задоволено касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Яцишина Олега Володимировича (далі - ФОП Яцишин О.В., заявник);
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у справі № 924/232/22 (924/201/22) скасовано;
рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.05.2024 у справі №924/232/22 (924/201/22) залишено в силі;

стягнуто судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги.

2. Представник ФОП Яцишина О.В. - адвокат Ярош В.Ю. 24.02.2025 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (далі - позивач, ПАТ "Проскурів") витрати на правничу допомогу.

3. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви у справі № 924/232/22 (924/201/22) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Васьковський О.В., Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.02.2025.

4. Ухвалою Верховного Суду від 10.03.2025 прийнято до провадження заяву ФОП Яцишина О.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/232/22 (924/201/22);

повідомлено учасників справи (що підтверджується довідками про доставку документів в кабінет Електронного суду від 10.03.2025), що розгляд заяви ФОП Яцишина О.В. про ухвалення додаткового рішення призначено на 18.03.2025, 11.30.

5. Розглянувши заяву ФОП Яцишина О.В. про покладення на ПАТ "Проскурів" судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи у касаційному суді, колегія суддів вважає, що вказана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню, зокрема, з огляду на таке.

6. Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).

7. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

8. Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

9. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

10. Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (див. пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

11. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

12. Тож одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

13. Водночас, процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

14. Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

15. Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

16. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

17. За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

18. Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

19. Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

20. У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

21. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

22. Водночас, у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

23. У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

24. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

25. У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що за змістом практики Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

26. Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

27. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

28. Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

29. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

30. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.

31. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього у цій справі)

32. Так, ФОП Яцишин О.В. у касаційній скарзі в порядку статті 124 ГПК України зазначив та просив врахувати те, що у зв`язку із касаційним оскарженням орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню із скаржника та докази на підтвердження яких будуть подані протягом 5-ти днів з моменту ухвалення рішення, становитимуть 17 000,00 грн. (том 5; а.с. 61).

33. Постанову Верховного Суду ухвалено 18.02.2025, тому докази на підтвердження витрат на правову допомогу заявник мав право подати до 24.02.2022.

34. Тобто, заява ФОП Яцишина О.В. про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу разом з доказами на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, подана 24.02.2025 в межах строку, встановленого нормою частини восьмої статті 129 ГПК України.

35. Отже, у цій справі заявник скористався своїм процесуальним правом, передбаченим частиною восьмою статті 129 ГПК України, та подав докази понесення ним судових витрат у виді професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, попередньо зробивши про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

36. До заяви адвокат додав копії додатку від 22.10.2024 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 08.02.2022 із актом приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2025.

37. За змістом Акта приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2025 адвокат надав клієнту правничу допомогу у касаційному суді у справі № 924/232/22 (924/201/22), що включає підготовку необхідних процесуальних документів, а також представництво адвокатом інтересів клієнта у відповідних судових засіданнях, а клієнт прийняв такі надані послуги:

- попереднє опрацювання матеріалів справи;

- підготовка касаційної скарги та інших звернень;

- участь в судових засіданнях.

38. Загальна вартість зазначених послуг становить 17 000,00 грн.

39. Відповідно до пункту 3 Додатку до Договору про надання професійної правничої допомоги від 08.02.2022 гонорар адвоката є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів.

40. Надаючи оцінку доводам заявника, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявна касаційна скарга (том 5; а. с. 51 - 61), подана адвокатом Ярошем В.Ю. через систему "Електронний суд", а складення та подання до Верховного Суду такого процесуального документа представником є дійсною та необхідною послугою, метою якої є донесення позиції та підстав оскарження рішень судів попередніх інстанцій.

41. Також колегія суддів враховує, що під час розгляду касаційної скарги було два судових засідання, в яких адвокат Ярош В.Ю. приймав участь.

42. Крім того, колегія суддів враховує, що касаційна скарга була задоволена Верховним Судом, а позивач не скористався своїм правом, передбаченим частинами п`ятої та шостої статті 126 ГПК України щодо подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та з метою доведення їх неспівмірності.

43. З огляду на зазначене, виходячи із загальних засад процесуального законодавства та судової практики, в т.ч практики ЄСПЛ щодо справедливості, добросовісності, розумності та співмірності судових витрат, враховуючи відсутність заперечень та спростування позивачем заявленого розміру витрат на правничу допомогу та складність справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат, понесених ФОП Яцишиним О.В. зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, в розмірі 17 000,00 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву фізичної особи-підприємця Яцишина Олега Володимировича про стягнення судових витрат від 22.02.2025 задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Проскурів" (Україна, 29000, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, місто Хмельницький, вул. Глушенкова Володимира, 11; Ідентифікаційний код юридичної особи 30593842) на користь фізичної особи-підприємця Яцишина Олега Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу у касаційному господарському суді.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.Г. Пєсков