ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4025/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Чуйко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65078, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) до відповідача Начева Вадима Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення 13 675,05грн

ВСТАНОВИВ:

Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Начева Вадима Сергійовича про стягнення 13 675,05грн.

В обґрунтування позову Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради посилається на неналежне виконання ОСОБА_1 умов укладеного між сторонами договору №ВМ-196/23 на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 03.07.2023.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.09.2024 відкрито провадження у справі №916/4025/24, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17.10.2024 о 12:40.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.10.2024, судове засідання 17.10.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.10.2024 призначено судове засідання на 26.11.2024 о 12:00 та викликано учасників справи у судове засідання.

26.11.2024 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2024 призначено судове засідання на 10.12.2024 о 11:50 та викликано учасників справи у судове засідання.

У судове засідання від 10.12.2024 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 відкладено судове засідання на 14.01.2025 о 12:40 та викликано учасників справи у судове засідання.

У судове засідання від 14.01.2025 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2025 відкладено судове засідання на 13.02.2025 о 12:20 та викликано учасників справи у судове засідання.

У судове засідання від 13.02.2025 представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.02.2025 відкладено судове засідання на 25.03.2025 о 11:40 та викликано учасників справи у судове засідання.

Під час розгляду справи позивач звертався до суду з клопотаннями про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні від 25.03.2025 було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/4025/24.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Як вказує позивач, 03.07.2023 між Управлінням захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Начевим Вадимом Сергійовичем (відповідач) було укладено договір на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі №ВМ-196/23 (далі договір) відповідно до умов якого позивач надав відповідачу право за плату тимчасово використовувати місця під розташування елементів вуличної торгівлі площею 10,00кв.м за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 25 ріг Адміральського проспекту (згідно прив`язки до місцевості) на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси.

Позивач зазначає, що договір укладений на підставі пункту 2.2.17 Положення про Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 №4184-VII (далі за текстом - «Положення»), згідно з яким одним із завдань та повноважень позивача є укладання договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності та договорів на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі та пункту 2.1 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 №3961-VI (далі за текстом - «Правила»), згідно з яким одним із завдань та повноважень позивача є укладання договорів з власниками (користувачами) тимчасових споруд на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, а також елементів торгівлі у випадках, передбачених Правилами.

Відповідно до п. 2.5 договору Користувач має сплачувати вартість користування цими місцями в порядку та на умовах, визначених договором.

Позивач вказує, що п. 14.2 Правил №3961-71 встановлено, що підставою для нарахування та внесення відповідачем відповідної плати є Договір, що укладається відповідно до порядку, встановленого підпунктами 7.9, 13.9 Правил. У п. 4.2.4 договору закріплено, що Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за договором. Згідно п. 5.2 договору Користувач має вносити плату за договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на банківський рахунок Уповноваженого органу.

Також позивач зауважив, що відповідно до п. 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором Користувач має відшкодувати Управлінню завдані збитки відповідно до чинного законодавства, що не звільняє Користувача від виконання умов договору.

Позивач вказує, що договір №ВМ-196/23 було укладено 03.07.2023, у зв`язку з чим у ФОП Начева Вадима Сергійовича саме з 03.07.2023 виникли зобов`язання вносити на користь Управління плату за Договором щомісячно, не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на банківський рахунок позивача. Договір припинив свою дію 20.06.2024, у зв`язку з чим у відповідача саме з 20.06.2024 зникли зобов`язання щодо внесення на користь Управління плати за договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на рахунок Головного управління державної казначейської служби України у місті Одесі Одеської області. Однак, за розрахунком позивача, у відповідача виникла заборгованість по оплаті за користування місцями у загальній сумі 13 675,05грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13 675,05грн.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а як встановлено у ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи, 03.07.2023 між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Начевим Вадимом Сергійовичем було укладено договір на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі №ВМ-196/23 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу право за плату тимчасово використовувати місця під розташування елементів вуличної торгівлі площею 10,00кв.м за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 25 ріг Адміральського проспекту (згідно прив`язки до місцевості) на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань Начев Вадим Сергійович 16.01.2023 припинив свою підприємницьку діяльність.

За приписами ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ст. 52 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.ст. 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

У розділі 1 договору №ВМ-196/23 сторони домовилися, що терміни, що застосовуються в цьому договорі вживаються у значенні, визначеному актами законодавства, актами органів місцевого самоврядування м. Одеси та міського голови. Терміни, що застосовуються в цьому Договорі, та не визначені в чинному законодавстві або актах місцевого самоврядування, вживаються з урахуванням специфіки відносин, які виникають у процесі погодження та розташування елементів вуличної торгівлі для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1.4 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 №3961-VІ, які регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі, договір на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі - двосторонній договір, укладений між власником (користувачем) елементу торгівлі та Уповноваженим органом, що визначає їх взаємні права та обов`язки щодо користування місцями для розміщення елементів торгівлі, які перебувають у комунальній власності.

Уповноважений орган управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, виконавчий орган Одеської міської ради, визначений Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (ТС) одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п. 2.1 Правил №3961-VІ Уповноважений орган укладає договори з власниками (користувачами) ТС на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, а також елементів торгівлі у випадках, передбачених цими Правилами.

Згідно п.п. 13.11, 13.12 Правил №3961-VІ після укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі, Заявник може встановити, розміщувати та експлуатувати належний йому елемент торгівлі. Визначення розміру плати за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності міста, для розміщення елементів вуличної торгівлі та порядок її перерахування здійснюється у відповідності до розділу 14 Правил, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Відповідно до п. 8.2 договору №ВМ-196/23 він є укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками. Договір діє з 28.06.2023 по 20.06.2024.

Підставою для розміщення ТС в межах м. Одеси за цим договором є паспорт прив`язки, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2. договору)

За паспортом прив`язки від 14.06.2023 №123/01-35 (додаток №1 до договору), адреса розміщення ТС: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 25 ріг Адміральського проспекту; тип: елемент вуличної торгівлі 10,00кв.м.

Згідно з п. 6.4. договору №ВМ-196/23 позовна давність щодо стягнення плати за цим договором та пені, передбачених пп. 5.1, 6.1 Договору, встановлюється строком в 4 (чотири) роки.

Відповідно до п.14.2 Правил №3961-УІ підставою для нарахування та внесення власником (користувачем) ТС та елементу торгівлі відповідної плати є договір на право тимчасового користування місцями для розташування ТС, елементів торгівлі, що укладається відповідно до порядку, встановленого підпунктами 7.9., 13.9. цих Правил.

У розділі 5 договору сторони домовилися, що плата за цим договором визначається на підставі тарифів та коригуючих коефіцієнтів до них, встановлених виконавчим комітетом Одеської міської ради та чинних на момент укладання цього договору ( п.5.1 договору ).

Користувач вносить плату за цим договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на зазначений у цьому договорі банківський рахунок (п. 5.2. договору).

Як видно з додатку №2 до договору розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування тимчасової споруди у розмірі 780,00грн за місяць.

Відповідно до п. 4.2.4. договору відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим договором.

При цьому, у п. 14.5 Правил №3961-VІ встановлено, що за наявності укладеного договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі власник (користувач) елементу торгівлі не звільняється від плати за тимчасове користування місцем для розміщення елементу торгівлі, що перебуває у комунальній власності, незалежно від факту його нерозміщення.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 13 675,05грн.

Доказів оплати заборгованості та доказів які б спростовували позовні вимоги відповідач не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 13 675,05грн, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 13 675,05грн, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65078, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про стягнення 13 675,05грн задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Управління захисту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65078, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, ) 13 675,05грн заборгованості, 3 028,00грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 31 березня 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова