ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"26" березня 2025 р.
Справа № 911/3023/24
Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи заяву Київського управління механізації № 519 Дочірнє підприємство Акціонерного товариства - фірми «Сантехмонтаж-1» від 19.02.2025 про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі
без виклику учасників справи
Господарський суд Київської області розглянув справу № 911/3023/24. Рішенням від 17.02.2025 суд (Суддя Сокуренко Л.В.) задовольнив позов.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 2 цієї ж статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу №911/3023/24 передано на розгляд судді А.Ф. Черногузу для розгляду заяви про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
Частиною 3 статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2025 означена заява про розподіл судових витрат у справі № 911/3023/24 прийнята до провадження суддею Черногузом А.Ф. Судом вирішено розглядати заяву Київського управління механізації № 519 Дочірнє підприємство Акціонерного товариства фірми «Сантехмонтаж-1» від 19.02.2025 про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи. Ухвала направлена відповідачу засобами поштового зв`язку, оскільки у останнього відсутній Електронний кабінет.
Так, згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За положеннями частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем долучено до справи копію договору про правничу допомогу від 26.02.2024, що був укладений між позивачем, як клієнтом, та Мельниковим Денисом Олександровичем, як адвокатом, а також додаткову угоду до вказаного договору від 06.11.2024 та акт приймання-передачі послуг від 18.02.2025 до вказаного договору.
Відповідно до пункту 1.1. договору, адвокат зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу в такому обсязі: бути представником клієнта у підприємствах, установах, організаціях, банках, Головному управлінні Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру», органах Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, прокуратурі, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, судах першої та апеляційної інстанцій, Верховному Суді, органах примусового виконання судового рішення у цивільній справі.
Відповідно до пункту 1.2. договору, клієнт надає право адвокату при здійсненні своїх повноважень: одержувати необхідні довідки та документи, складати, підписувати і подавати заяви, клопотання, позовні заяви, скарга, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта судовий збір, брати участь у судових засіданнях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших процесуальних документів, а також користуватись усіма іншими процесуальними правами, наданими законодавством України адвокату як представнику Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та цим договором.
Пунктом 1.3. договору сторони зокрема погодили, що клієнт надає право адвокату здійснювати захист вид адвокатської діяльності, що полягає у забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі з такими правами: заявляти (підписувати) позови, заяви, скарги, підписувати і направляти контрагентам претензії/листи та відповіді на претензії/листи; підписувати будь-які документи правового характеру, пов`язані з представництвом інтересів клієнта, сплачувати в установах банків суми судового збору, державного мита та інші платежі, вести переговори з будь-якими особами, замовляти клопотання про призначення експертизи, аудиторської перевірки, надсилати адвокатські запити та отримувати інформацію, в т.ч. конфіденційну, щодо особи клієнта.
Відтак суд констатує, що підготовка означеної позовної заяви, а також підготовка та оформлення додатків до неї не повинні вимагати у кваліфікованого правника значних витрат його часу, позаяк спірні правовідносини є типовими та не вимагають нестандартного підходу та значного інтелектуального навантаження.
Крім того, витрати позивача, пов`язані з поданням його представником заяви про усунення недоліків та заяви про неможливість подати витребуваний судом доказ не підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки їх подання зумовлене не протиправною поведінкою та/або неправильними діями відповідача, а неналежною реалізацією представником позивача власних процесуальних прав.
Частиною 4 статті 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Заяву позивача від 19.02.2025 про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Додаткове рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 26.03.2025.
Суддя А.Ф. Черногуз