ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025м. ХарківСправа № 922/3698/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16; ідент. код 14095412)

до Фізичної особи-підприємця Бурик Тетяни Василівни ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" (місцезнаходження: 61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Різдвяна, будинок 29; ідент. код 04805918)

про стягнення 52 550,08, розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

третя особа не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 7421 від 31.01.2020 в сумі 54 181,93 грн. (41 016,47 грн - заборгованість за період 21.11.2022 12.08.2024, 11 533,61 грн - пеня за період 21.03.2022 12.08.2024) з Фізичної особи-підприємця Бурик Тетяни Василівни (відповідач). Також позивач просить розірвати Договір оренди нерухомого майна № 7421 від 31.01.2020, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Бурик Тетяною Василівною, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Бурик Тетяну Василівну звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () нерухоме майно нежитлове приміщення № 45 у підземному підвуличному пішохідному переході № 2 біля ст.м. "Університет" загальною площею 56,30 кв.м, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39-М, протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили та покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2024 прийнято позовну заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3698/24, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання у справі призначено на 14 листопада 2024 року о 10:30.

11 листопада 2024 року до суду від 3-ї особи надійшли письмові пояснення (вх. № 28322), у відповідності до яких повідомлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.05.2022 року № 156, з господарського відання КП "Підземне місто" було вилучено майно та передано до господарського відання КП "Харківський метрополітен". Зазначена передача відбулась 01.06.2022. Серед переданого КП "Харківський метрополітен" нерухомого майна було передано підземний підвуличний пішохідний перехід № 2 біля станції метро "Університет", у якому на підставі договору оренди № 7421 від 31.01.2020, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Бурик Тетяною Василівною остання орендувала нежитлове приміщення № 45. Як зазначено у поясненням з 01.06.2022 фізична особа-підприємець Бурик Тетяна Василівна не здійснювала підприємницьку діяльність в орендованому нежитловому приміщенні. За таких підстав, 3-я особа просить суд задовольнити позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Одночасно у поясненнях викладено прохання здійснювати розгляд справи без участі 3-ї особи.

У підготовчому засіданні 14.11.2024 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 12 грудня 2024 року о 10:00 год.

У підготовчому засіданні 12.12.2024 було постановлено: протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 21.01.2024 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України і протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 23 січня 2025 року о 12:30.

18 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 31849) в якому відповідач наголошує, що нею з початку війни, тобто з 24.02.2022, приміщення, яке є предметом оренди за договором оренди № 7421 від 31.01.2020 року, не використовуються; з 04.03.2022 Бурик Тетяна Василівна була вимушена виїхати з м. Харкова, а 29.03.2022 вона виїхала до Польщі та 06.04.2022 в Польщі отримала PESEL (ідентифікаційний номер, який видають громадинам Польщі і іноземцям, які проживають в Польщі. Відповідач повідомляє, що станом на 01.12.2024 вона продовжує перебувати в Республіці Польща. Одночасно відповідач наголошує, що орендоване нею приміщення, що знаходиться в пішохідному перехід станції метро "Університет" під приміщенням Обласної державної адміністрації, має значні пошкодження в результаті ракетних обстрілів міста Харкова у березні 2022 країною-агресором. Крім того, у вищезазначеному приміщенні з початку війни та протягом півроку проживали мешканці міста Харкова, що переховувались від постійних обстрілів міста Харкова, а відтак об`єкт оренди не придатний для використання його за призначенням, передбаченим умовами договору. Посилаючись на викладені обставини та військові дії, які не залежать від волі сторін договору і не можуть були керованими сторонами договору, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 23.01.2025 р. постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 06.02.2025 р. о 12:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 06.02.2025 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 13.02.2025 р. о 10:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Сторони та 3-я особа явку своїх повноважних представників у судове засідання 13.02.2025 не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи по суті, враховуючи їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи позиції сторін спору, господарським судом встановлено наступне.

31.01.2020 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Бурик Тетяною Василівною (відповідач, орендар) укладено договір оренди нежилого майна № 7421, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення № 45 у підземному підвуличному пішохідному переході № 2 біля станції метро "Університет" (далі за текстом об`єкт оренди), загальною площею 56,30 кв.м, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39-М, знаходиться на балансі КП "Підземне місто".

Відповідно до п. 1.3 договору, майно передається в оренду з метою використання: розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів.

Розділом 3 Договору визначено порядок нарахування та сплати орендної плати.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова" та пропорції її розподілу затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 р. № 755/17.

Базова орендна плата становить 1790,59 грн за грудень 2019 року.

Ставка орендної плати становить 18 %.

Орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця за попередній місяць до 20-го числа поточного місяця, відповідно до пункту 3.5. Договору.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць та сплачується ним самостійно (пункт 3.6. Договору).

Згідно з п. 3.10 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

У відповідності до п. 7.1 договору орендодавець має право відмовитись від цього договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо, зокрема, орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців; у разі форс-мажорних обставин (стихійне лихо, введення особливого режиму, тощо)

У пункті 9.4 договору сторонами унормовано право орендодавця, у разі залишення орендарем об`єкта оренди без письмового попередження, а також без складання акта про передачу об`єкта в належному стані, скласти акт про залишення без нагляду майна та здійснити передачу майна в оренду.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір діє з 31 січня 2020 до 31 січня 2030 року.

Згідно з п. 10.6 договору дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі чи знищення об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

31.01.2020 між орендодавцем та орендарем підписано акт приймання-передачі нерухомого майна - нежитлового приміщення № 45 у підземному підвуличному пішохідному переході № 2 біля станції метро "Університет" (далі за текстом об`єкт оренди), загальною площею 56,30 кв.м, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 39-М.

В матеріалах справи наявний розрахунок нарахувань, оплат та заборгованості з орендної плати до договору оренди № 7421 від 31.01.2020, відповідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість нарахована та не сплачена за період з жовтня 2022 по серпень 2024 року у розмірі 41016,47 грн. крім цього нараховано пеню за суми заборгованості за загальний період прострочення з березня 2022 по серпень 2024 у сумі 11533,61 грн. При цьому з наданого розрахунку вбачається, що протягом дії договору оренди і станом на січень 2022 року орендар своєчасно здійснював платежі з орендної плати.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом стверджує про те, що починаючи з жовтня 2022 року відповідачем належним чином не виконано обов`язки зі сплати орендних платежів у строки, порядок та розмірі встановленими Договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед бюджетом Харківської міської територіальної громади з оплати орендної плати за Договором в сумі 41016,47 грн за період з 21.11.2022 по 12.08.2024. У зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати за договором № 7421 від 31.01.2020, позивач звернувся з позовом до суду з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості, а також про розірвання укладеного між сторонами договору та повернення орендованого майна. Заявляючи до відповідача вимогу про розірвання договору та повернення орендованого майна, позивач посилається на умови п. 3.5., 4.4., п.п.4 п. 7.2 договору, наголошуючи, що у спірних відносинах має місце обставина неперерахування орендарем орендної плати більше ніж протягом 3-х місяців.

В цей же час, відповідач заперечуючи проти позову позивача, наголошує на тому, що він був позбавлений можливості використовувати об`єкт оренди через обставини, які не залежали від волі відповідача. За позицією відповідача такими обставинами є військова агресія РФ, воєнний стан та постійні обстріли міста Харкова з території країни-агресора, що призвело до значних руйнувань, зокрема, орендованого приміщення, оскільки останнє знаходиться в пішохідному перехід станції метро "Університет" під приміщенням Обласної державної адміністрації, яка була пошкоджена в результаті ракетних обстрілів міста Харкова у березні 2022 країною-агресором, а сама територія метрополітену, у тому числі й вищезазначені приміщенні, з початку війни та протягом півроку використовувались лише як укриття, там проживали мешканці міста Харкова, що переховувались від постійних обстрілів міста Харкова. В свою чергу відповідач у зв`язку з військовою агресією рф проти України була вимушена покинути територію України з метою збереження життя, з квітня 2022 і станом на 01.12.2024 перебуває в Республіці Польща та не має можливості використовувати пошкоджені приміщення. Таким чином, на підтвердження своїх доводів неможливості використання майна за договором через обставини, за які він не відповідає, відповідач посилається на загальновідомі обставини, а також на подані суду докази фактичного перебування відповідача за межами території України з метою збереження життя та через військову агресію рф проти України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон) передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 статті 24 Закону передбачено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього заборгованості з орендної плати за використання орендованого майна за період з жовтня 2022 року по серпень 2024 року, а також розірвання укладеного між сторонами договору оренди та зобов`язання відповідача повернути позивачу орендований об`єкт. Підставою позову позивач визначив обставину несплати відповідачем орендних платежів більше 3-х місяців.

Відповідач, у свою чергу, позовні вимоги Управління не визнає, вважає, що у спірних правовідносинах має місце неможливість використання відповідачем об`єкту оренди з 24.02.2022 через обставини, за які відповідач не відповідає - військова агресія РФ проти України, що стало підставою для введення в України воєнного стану та безпосередньо унеможливлювало після 24.02.2022 використання об`єкту оренди за призначенням - територія станції метро "Університет" використовувалась виключно в режимі "Укриття", у березні 2022 об`єкт оренди зазнав руйнівного впливу через обстріли країною-агресором, зокрема ракетного удару по приміщенню Харківської обласної державної адміністрації, а сама відповідач вимушено покинула територію України.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 910/8651/22, виклав правовий висновок про те, що для застосування частини 6 статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї норми Закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

У цій справі відповідач обставини, які свідчать про те, що орендоване майно не могло бути використане ним у спірному періоді для цілей договору і він не відповідає за ці обставини, доводить загальновідомими обставинами.

Положення частини 3 статті 75 ГПК України визначають, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так, загальновідомими є обставини, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об`єктивність їх існування очевидна.

Суд зазначає, що загальновідомою є обставина, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Вказаний указ затверджено Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України від 24.02.2022 №2102-IX. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, внаслідок чого останній триває до теперішнього часу.

Також, до широкого кола осіб через засоби масової інформації доводились обставини ракетних обстрілів території м. Харкова з перших хвилин, днів військової агресії РФ проти України, зокрема загальновідомим є й факт ракетного обстрілу будівлі Харківської обласної державної адміністрації у березні 2022 року, та використання метрополітену у режимі Укриття.

Натомість ані позивачем, ані 3-ї особою не надано доказів можливості безпечного використання спірного об`єкту оренди після лютого 2022 року, а 3-ї особою підтверджено, що ФОП Бурик Т.В. з червня 2022 року не здійснює підприємницьку діяльність в орендованому приміщенні.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена обставина неможливості використання об`єкту оренди за укладеним договором з позивачем у спірний період, який визначений позивачем з жовтня 2022 року по серпень 2024 року, через обставини, за які відповідач не відповідає, а тому з урахуванням положень ч. 6 ст. 762 ЦК України відсутні підстави для стягнення з відповідача суми орендної плати за цей період. Оскільки судом не встановлено наявності заборгованості відповідача з орендної плати на час вирішення спору, відсутні підстави для розірвання договору з підстав, заявлених позивачем, відповідно, відсутні підстави і для зобов`язання відповідача повернути позивачу об`єкт оренди, у зв`язку з розірванням договору.

При цьому суд звертає увагу, що позивач не був позбавлений права скористатись приписами п. 9.4 договору оренди та мав можливість скласти акт про залишення без нагляду майна та здійснити передачу майна в оренду, а відтак права позивача не порушені. Натомість останнім не надано доказів знаходження об`єкту оренди в технічно справному стані та можливості подальшого його використання за призначенням.

За цих підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, понесені останнім судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Бурик Тетяни Василівни про стягнення 52 550,08грн, розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити

2. Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "17" березня 2025 р.

Суддя М.І. Шатерніков