СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків Справа № 922/3468/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. , суддя Пуль О.А.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. № 313 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Присяжнюком О.О., повне рішення складено 28.01.2025) у справі №922/3468/24

за позовом Лозівської окружної прокуратури Харківської області, Харківська область, Лозівський район, м. Лозова, в інтересах держави в особі Харківської обласної ради, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Харківської обласної ради "Фармація", м.Харків,

до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Харківська область, Лозівський район, смт Близнюки,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальний заклад Центр надання культурних послуг Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Харківська область, Лозівський район, смт Близнюки,

про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Лозівська окружна прокуратура звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить суд:

Витребувати у Близнюківської селищної ради (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Уплатне, вул. Мяснікова, буд. 2-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

Витребувати у Близнюківської селищної ради (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (код ЄДРПОУ 002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Самійлівка, Близнюківська ТГ, вул. Шевченка, буд. 27Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

Витребувати у Близнюківської селищної ради (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (код ЄДРПОУ 002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Близнюки, вул. Свободи, буд 44/вул. Першотравнева, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

Судові витрати покласти на відповідача та стягнути на користь Харківської обласної прокуратури.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 у справі №922/3468/24 в задоволенні позову Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної ради відмовлено повністю.

Рішення суду обгрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо розгляду Харківською обласною радою звернення голови Близнюківської селищної ради від 12 січня 2023 року з проханням винести на розгляд сесії Харківської області питання про передачу до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. В судових засіданнях прокурором та позивачем так само не надано інформації щодо розгляду прохання відповідача. Таким чином, як зазначено судом, зважаючи на передбачений абз. 3 п. 10 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обов`язок обласних та районних рад приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад, враховуючи місцезнаходження та специфіку будівель, які прокурор просить витребувати у відповідача, а саме аптек, призначення яких полягає в забезпеченні населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами та виробами медичного призначення, суд дійшов висновку, що доводи прокурора стосовно незаконності володіння Близнюківською селищною радою не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовлено.

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 у справі №922/3468/24 та ухвалити нове, яким задовольнити позов прокурора; судові витрати за подання позову та апеляційної скарги стягнути з відповідачів на користь Харківської обласної прокуратури.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- право власності на комунальне майно належить територіальним громадам, від імені та в інтересах яких діють відповідні органи місцевого самоврядування. Прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна;

- відповідачу було відомо про належність спірних об`єктів на праві власності Харківській обласній раді, а тому останній знав, що він заволодіває майном незаконно, як наслідок рішення державного реєстратора про реєстрацію права комунальної власності за Близнюківською селищною радою на спірні об`єкти є незаконними;

- той факт, що законодавством передбачений порядок передачі майна з власності обласної ради до селищної, підтверджує, що зареєструвавши за собою право власності на спірні об`єкти, відповідач заволодів нерухомим майном нехтуючи вимогами законодавства;

- за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження позивача щодо прийняття рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, яким в даному випадку є Харківська обласна рада.

12.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3163), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що єдиним суб`єктом комунальної власності на комунальне майно є територіальна громада, а органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження щодо управління, володіння та користування майном на підставі Закону або на підставі доручення. Фактично Близнюківська селищна рада оформила право комунальної власності на спірні об`єкти за єдиним можливим суб`єктом права комунальної власності - територіальною громадою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 26.02.2025.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 "Про порядок введення в дію Закону Української РСР Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування та від 26.03.1991 Про введення в дію Закону Української РСР Про власність, Кабінет Міністрів України 05.11.1991 видав постанову № 311 Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю.

Наведеним переліком визначено, що у власність областей передаються, зокрема, об`єкти охорони здоров`я, соціального забезпечення, зокрема, аптечні склади і аптечні магазини.

Згідно з додатком 2 рішення виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 12.03.1992 № 68 Про розмежування комунальної власності між адміністративно-територіальними одиницями Харківської області у власності обласної Ради народних депутатів залишилося майно (об`єкти), зокрема, майновий комплекс обласного виробничого об`єднання Фармація.

Рішенням X сесії XXI скликання Харківської обласної Ради народних депутатів від 29.09.1992 Про власність обласної Ради народних депутатів затверджений склад комунальної власності Харківської обласної Ради народних депутатів. До цього переліку, з-поміж інших об`єктів, увійшли аптеки та аптечні заклади майнового комплексу обласного виробничого об`єднання Фармація у кількості 362 одиниць, серед яких аптечні заклади за адресами: Харківська область, Лозівський район, смт. Близнюки, вул. Комсомольська/Першотравнева, 44/1; Харківська область, Близнюківський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 28; Харківська область, Близнюківський район, с. Уплатне, вул. Шкільна, 7.

Згідно рішення ХІ сесії Харківської обласної Ради народних депутатів ХХІ скликання від 25.12.1992 Про управління власністю обласної Ради народних депутатів та рішення ІІ сесії Харківської обласної ради ХХІІІ скликання від 28.04.1998 Про делегування повноважень обласної ради упродовж 1992-2006 років повноваження щодо управління майном спільної власності територіальних громад здійснювала Харківська обласна державна адміністрація.

Відповідно до розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 26.03.1999 № 212 Про повноваження з управління державним та комунальним майном балансоутримувачем майна за наведеними вище адресами було визначено Комунальне підприємство охорони здоров`я Центральна районна аптека № 114 (юридична адреса: смт Близнюки, вул. Першотравнева), до складу якого увійшли ще 3 аптеки: аптека № 64 (с. Уплатне, вул. Шкільна, 7); аптека № 177 (с. Добровілля, вул. Комсомольська, 22) та аптека № 181 (с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27б).

Згідно з рішенням Харківської обласної ради від 26.10.2006 № 82 Про упорядкування питань управління майном, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області з 26.10.2006 повноваження щодо управління майном спільної власності здійснює обласна рада.

Рішенням Харківської обласної ради від 03 квітня 2007 року № 219-V Про затвердження Переліку суб`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та Переліку орендованих цілісних майнових комплексів та структурних підрозділів, майно яких знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області затверджено Перелік суб`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Згідно з додатком 1 до наведеного рішення до складу підприємств фармації і фармацевтичної промисловості Близнюківського району Харківської області увійшло КПОЗ ЦР Аптека № 114 (смт Близнюки, вул. Першотравнева, 1) та 3 аптеки: аптеки № 64 (с. Уплатне, вул. Шкільна, 7), аптека № 177 (с. Добровілля, вул. Комсомольська, 22) та аптека № 181 (с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27б).

Відповідно до рішення Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області №98-VІІ від 16.02.2016 Про остаточну зміну найменувань вулиць, провулків населених пунктів Близнюківської селищної ради назва вул. Комсомольська змінена на вул. Свободи.

Згідно довідки Самійлівської сільської ради від 06.07.2017 №02-30/12376 адресу будівлі в селі Самійлівка по вул. Шевченка, 28 змінено на вул. Шевченка, 27б.

Рішенням Харківської обласної ради від 08.09.2016 № 284-VII Про створення Комунального підприємства Харківської обласної ради Фармація, припинення деяких комунальних підприємств шляхом їх злиття у Комунальне підприємство Харківської обласної ради Фармація та внесення змін до додатку до рішення обласної ради від 20 червня 2013 року № 780-VІ створене Комунальне підприємство Харківської обласної ради Фармація.

Між Харківською обласною радою та Комунальним підприємством Харківської обласної ради Фармація 14.01.2019 укладено договір № 250 про закріплення майна на праві господарського відання, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області за Комунальним підприємством Харківської обласної ради Фармація, яким КП ХОР Фармація передане нерухоме майно, яке раніше було закріплено за КПОЗ ЦР Аптека № 114, а саме: 1) будівля аптеки площею 254,9 кв.м з допоміжними спорудами у смт Близнюки, вул. Першотравнева, буд. 1; будівля аптеки, площею 108,9 кв.м з допоміжними спорудами у Близнюківському районі с. Самійлівка, вул. Шевченка, буд. 27б; будівля аптеки, площею 149,9 кв.м з допоміжними спорудами у Близнюківському районі с. Уплатне, вул. Шкільна, буд. 7. Термін дії договору встановлюється з моменту підписання на невизначений строк.

04.12.2020 між Харківською обласною радою та Комунальним підприємством Харківської обласної ради Фармація укладено додаткову угоду №1 до договору від 14.01.2019 №250 про закріплення майна на праві господарського відання, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області за Комунальним підприємством Харківської обласної ради Фармація.

Як зазначено в позові, на даний час вищевказані будівлі та споруди з договору № 250 від 14.01.2019 не виключались. Рішення про передачу вказаних об`єктів нерухомого майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області на пленарних засіданнях сесії обласної ради не приймались, тому спірне майно перебуває в користуванні КП ХОР Фармація.

Листом Близнюківської селищної ради від 12.01.2023 №02-20/121 запропоновано голові Харківської обласної ради винести на розгляд сесії Харківської області питання про передачу до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64801, Харківська область, смт Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64840, Харківська область Лозівський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27Б; нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64840, Харківська область Лозівський район, село Уплатне, вул. Мяснікова, 2Б.

До листа додано копію рішення Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 12.01.2023 № 865-VIII "Про надання попередньої згоди на прийняття у комунальну власність Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів нерухомого майна нежитлових будівель із спільної власності територіальних громад сіл, селищ міст Харківської області".

Рішенням Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII Про внесення доповнень до переліку об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади доповнений перелік об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади Лозівського району Харківської області, новими об`єктами, в тому числі за адресами: смт. Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27Б; с. Уплатне, вул. Мяснікова, 2б.

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 05-09-00348 від 31.01.2023 вказані об`єкти не перебувають у державній власності.

Близнюківською селищною радою 17.05.2023 державному реєстратору подано заяву про державну реєстрацію прав № 55357502, до якої надані рішення Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 05-09-00348 від 31.01.2023, технічний паспорт реєстраційний номер TI01:8488-3706-3757-1827 від 19.02.2023.

За вказаною заявою державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.05.2023 № 67661635, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав № 100 на громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Уплатне, вул. Мяснікова, буд. 2-Б, та внесений запис про право власності за Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області номер 50323174.

При цьому, згідно технічного паспорту будівля розташована за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Уплатне, вул. Мяснікова, буд. 2-Б повністю відповідає будівлі аптеки №64, яка знаходиться за адресою с. Уплатне, вул. Шкільна, 7, що підтверджується зведеним оціночним актом по домоволодінню від 01.12.1981 на аптеку № 64.

Згідно протоколу огляду місцевості від 24.09.2024, який проведений слідчим СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в межах кримінального провадження №0001179 від 14.12.2023 із залученням представника Харківської обласної ради, об`єкт Аптека №64 за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Уплатне, вул. Мяснікова, буд. 2-Б повністю відповідає об`єкту за адресою с. Уплатне, вул. Шкільна, 7.

Також Близнюківською селищною радою 17.05.2023 державному реєстратору подано заяву про державну реєстрацію прав № 55357281, до якої надані рішення Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 05-09-00348 від 31.01.2023 та технічний паспорт реєстраційний номер TI01:3388-3919-7148-9550 від 21.02.2023.

За вказаною заявою державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.05.2023 № 67660841, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав № 100 на громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Самійлівка, Близнюківська ТГ, вул. Шевченка, буд. 27Б, та внесений запис про право власності за Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області номер 50322596.

Прокурор зазначає, що вказаний об`єкт відповідно до генерального плану будови від 05.05.1967, реєстраційного посвідчення від 22.12.1970 та технічного паспорту на громадський будинок аптеки №181 від 20.07.2017 повністю відповідає спірному об`єкту, яке перебуває у власності Харківської обласної ради.

Крім того, Близнюківською селищною радою 26.05.2023 державному реєстратору подано заяву про державну реєстрацію прав № 55501061 від 26.05.2023, до якої надані рішення Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 05-09-00348 від 31.01.2023 та технічний паспорт реєстраційний номер TI01:2289- 0482-1640-5099 від 26.05.2023.

За вказаною заявою державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.05.2023 № 67797480, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав № 100 на громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Близнюки, вул. Свободи, буд 44/ вул. Першотравнева, буд. 1, та внесений запис про право власності за Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області номер 50439167.

Як вказує прокурор, означений об`єкт відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю аптеки №114 від 20.10.1999 та свідоцтва про право власності на приміщення аптеки №114 від 19.10.1999 повністю відповідає спірному об`єкту, яке перебуває у власності Харківської обласної ради.

На переконання прокурора, відповідачу було відомо про належність спірних об`єктів на праві власності Харківській обласній раді, а тому останній знав, що він заволодіває майном незаконно. Харківська обласна рада, як дійсний власник спірного майна, не передавала майнові права на спірне майно шляхом приватизації або іншого законного відчуження, а відтак таке нерухоме майно слід вважати таким, що вибуло з володіння законного власника без відповідних на те правових підстав. У даному випадку відповідач здійснив незаконне привласнення майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області та здійснив реєстрацію права власності за собою. Здійснення привласнення майна, порушує інтереси держави, яка у зв`язку із цим позбавлена можливості використання таких об`єктів та створює умови, за яких спільне майно територіальних громад області може бути відчужене поза способом, який передбачений законодавством.

Як зазначено в позові, Харківська обласна рада, яка є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави та спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ та міст Харківської області, достовірно знаючи про порушення вказаних інтересів територіальної громади, упродовж тривалого періоду ефективних заходів для відновлення не вжила та до суду з відповідним позовом не звернулась.

Листом від 30.07.2024 № 61/1-2720вих-24 Лозівською окружною прокуратурою Харківської області запропоновано Харківській обласній раді самостійно звернутися до суду з означених питань.

У відповідь Харківська обласна рада листом від 04.09.2024 № 01-43/2302 повідомила прокурора, що вирішення питання стосовно судового захисту порушеного права залежить від результатів проведеного досудового розслідування.

Як зазначає прокурор, вазана відповідь свідчить про фактичне невжиття Харківською обласною радою заходів представництва, оскільки результати досудового розслідування жодним чином не впливають на необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру з метою повернення спірного майна. Більш того, Харківська обласна рада має у своєму розпорядженні всі матеріали, які підтверджують її право на спірне комунальне майно. А тому результати проведеного досудового розслідування жодним чином не впливають на необхідність реалізації своїх повноважень органом місцевого самоврядування.

Листом від 20.09.2024 №01-43/2445 Харківська обласна рада повідомила прокурора про згоду з представництвом прокурором інтересів держави в суді у зв`язку з протиправним вибуттям перелічених вище об`єктів нерухомості зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області.

При цьому, як зазначено в позові, самостійно Харківська обласна рада будь-які заходи щодо усунення порушень інтересів територіальної громади не вжила.

Листом від 30.09.2024 № 61/1-3573вих-24 Лозівська окружна прокуратура Харківської області в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Харківську обласну раду про звернення до суду з позовом до Близнюківської селищної ради про витребування на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради громадських будинків, які розташовані за адресами: Харківська область, Лозівський район, смт. Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; Харківська область, Лозівський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27 Б; Харківська область, Лозівський район, с. Уплатне, вул. Мяснікова, 2Б.

Наведені обставини і стали підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Щодо наявності підстав представництва прокурором інтересів держави, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави зазначив, що Харківська обласна рада, яка є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави та спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ та міст Харківської області, достовірно знаючи про порушення вказаних інтересів територіальної громади упродовж тривалого періоду, ефективних заходів для відновлення не вжила та до суду з відповідним позовом не звернулась.

Так, як зазначає прокурор, Харківській обласній раді було відомо про винесення рішень Близнюківською селищною радою та реєстрацію за собою права власності на спірні об`єкти нерухомості, що підтверджується висновком Постійної комісії з питань антикорупційної та регуляторної політики, законності, боротьби зі злочинністю, регламенту та місцевого самоврядування Харківської обласної ради від 10.11.2023 Про розгляд доповідної записки управління з питань комунальної власності виконавчого апарату обласної ради.

За змістом положень абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Відповідно до статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами (частина 2 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

У статті 18-1 зазначеного Закону визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

У резолютивній частині рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку, що "інтереси держави" (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Отже, Харківська обласна рада є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави та спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ та міст Харківської області.

Відповідно до ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Пунктами 2, 4 статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є, зокрема, передача майна територіальним громадам безоплатно державою. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Листом від 30.07.2024 № 61/1-2720вих-24 Лозівська окружна прокуратура Харківської області звернулась до Харківської обласної ради з проханням надати інформацію щодо документів, які стали підставою набуття Харківською обласною радою будівель за адресами: Харківська область, Лозівський район, смт. Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; Харківська область, Лозівський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27 Б; Харківська область, Лозівський район, с. Уплатне, вул. Мяснікова, 2Б, у тому числі рішення обласної ради народних депутатів від 12.03.1992 "Про розмежування комунальної власності між адміністративно-територіальними одиницями Харківської області" та від 29.09.1992 Про власність обласної ради народних депутатів. Прокурор просив надати інформацію про те, яким чином здійснювався контроль Харківською обласною радою за використанням будівель; яким чином Харківською обласною радою розглянуті листи Близнюківської селищної ради від 12.01.2023 та Лозівської районної ради від 06.11.2023, яке рішення або проект рішення прийнято або готувалися за результатами їх розгляду, чи надавалися відповіді обласною радою на вказані листи, якщо не надавалися, то чому. Крім того, прокуратура запропонувала обласній раді самостійно звернутися до суду з означених питань.

У відповідь Харківська обласна рада листом від 04.09.2024 № 01-43/2302 повідомила прокурора, що вирішення питання стосовно судового захисту порушеного права залежить від результатів проведеного досудового розслідування.

Листом від 20.09.2024 №01-43/2445 Харківська обласна рада повідомила прокурора про згоду з представництвом прокурором інтересів держави в суді у зв`язку з протиправним вибуттям перелічених вище об`єктів нерухомості зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області.

При цьому, самостійно будь-які заходи щодо усунення порушень інтересів територіальної громади не вжила.

Листом від 30.09.2024 № 61/1-3573вих-24 Лозівська окружна прокуратура Харківської області в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Харківську обласну раду про звернення до суду з позовом до Близнюківської селищної ради про витребування на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради громадських будинків, які розташовані за адресами: Харківська область, Лозівський район, смт. Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; Харківська область, Лозівський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27 Б; Харківська область, Лозівський район, с. Уплатне, вул. Мяснікова, 2Б.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Тобто, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим".

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №904/2529/20.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вищенаведені обставини свідчать про нездійснення уповноваженим суб`єктом належного захисту інтересів держави та територіальної громади у спірних правовідносинах, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді в порядку ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що право власності на комунальне майно належить територіальним громадам, від імені та в інтересах яких діють відповідні органи місцевого самоврядування. Прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна.

Повноваження органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах 1, 3 статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У пунктах 1, 2 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

У частинах 1- 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

У п.2 ч.9 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об`єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад.

Відповідно до п.20 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради здійснюється вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

За змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківською обласною радою у законний спосіб було набуте право власності на спірні будівлі, що підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю, рішенням виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 12.03.1992 № 68 Про розмежування комунальної власності між адміністративно-територіальними одиницями Харківської області, рішенням X сесії XXI скликання Харківської обласної Ради народних депутатів від 29.09.1992 Про власність обласної Ради народних депутатів, зведеним оціночним актом по домоволодінню від 01.12.1981 на аптеку № 64, генеральним планом будови від 05.05.1967, реєстраційним посвідченням від 22.12.1970, технічним паспортом на громадський будинок аптеки №181 від 20.07.2017, технічним паспортом на нежитлову будівлю аптеки №114 від 20.10.1999 свідоцтвом про право власності на приміщення аптеки №114 від 19.10.1999.

Близнюківська селищна рада листом від 12.01.2023 №02-20/121 запропонувала голові Харківської обласної ради винести на розгляд сесії Харківської області питання про передачу до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64801, Харківська область, смт Близнюки, вул. Свободи/Першотравнева, 44/1; нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64840, Харківська область Лозівський район, с. Самійлівка, вул. Шевченка, 27Б; нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 64840, Харківська область Лозівський район, село Уплатне, вул. Мяснікова, 2Б.

До листа було додано копію рішення Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 12.01.2023 № 865-VIII "Про надання попередньої згоди на прийняття у комунальну власність Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів нерухомого майна нежитлових будівель із спільної власності територіальних громад сіл, селищ міст Харківської області".

Рішенням Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII Про внесення доповнень до переліку об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади доповнений перелік об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади Лозівського району Харківської області, новими об`єктами.

Близнюківською селищною радою на підставі рішення від 16.05.2023 № 996-VIII, 17.05.2023 та 26.05.2023 державному реєстратору було подано заяви про державну реєстрацію прав, за якими останнім були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомості, які перебувають у власності Харківської обласної ради.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними твердження апелянта про те, що відповідачу було відомо про належність спірних об`єктів на праві власності Харківській обласній раді, а тому останній знав, що він заволодіває майном незаконно.

Як вже зазначалось, Близнюківська селищна рада листом від 12.01.2023 №02-20/121 запропонувала голові Харківської обласної ради винести на розгляд сесії Харківської області питання про передачу до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади спірні об`єкти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутні відомості щодо розгляду Харківською обласною радою звернення голови Близнюківської селищної ради від 12 січня 2023 року з проханням винести на розгляд сесії Харківської області питання про передачу до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. В судових засіданнях прокурором та позивачем так само не надано інформації щодо розгляду прохання відповідача. Таким чином, зважаючи на передбачений абз. 3 п. 10 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обов`язок обласних та районних рад приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад, враховуючи місцезнаходження та специфіку будівель, які прокурор просить витребувати у відповідача, а саме аптек, призначення яких полягає в забезпеченні населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами та виробами медичного призначення, суд дійшов висновку, що доводи прокурора стосовно незаконності володіння Близнюківською селищною радою не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовлено.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає помилковим зазначений висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, послався на правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 15.02.2022 у справі № 904/4109/21, відповідно до якого положення частини 2 статті 10, частини 8 статті 60 та абзаців 2, 3 пункту 10 Розділу V (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній до 05.12.2020) у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином:

"За загальним правилом, передбаченим частиною 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", об`єкти права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району та області, управління якими здійснюють районні та обласні ради, не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо зазначених територіальних громад або відповідних рішень рад чи уповноважених ними органів, за винятком випадків, передбачених законом. Зокрема, але не виключно, до таких виняткових випадків, коли згода інших територіальних громад на передачу об`єктів права спільної власності не потрібна, належать передбачені абзацом 3 пункту 10 Розділу V (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" випадки, а саме: цілісний майновий комплекс підприємства, яке є спільною власністю територіальних громад району або області, окремі об`єкти (нерухоме майно, індивідуально визначене майно тощо) знаходяться на території конкретної місцевої територіальної громади та задовольняють виключно колективні потреби цієї територіальної громади. Таким чином, визначати правову долю об`єктів комунальної власності, в тому числі тих, що перебувають у спільній власності сіл, селищ, міст та знаходяться в управлінні районної або обласної ради, шляхом прийняття відповідних рішень, мають право безпосередньо територіальні громади сіл, селищ, міст або їх представницькі органи - відповідні місцеві ради, тоді як районна або обласна рада зобов`язана здійснювати повноваження щодо відчуження комунального майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст виключно у зазначених вище випадках, але водночас може (має право) здійснювати відповідні повноваження у випадку надання районній або обласній раді на підставі частини 2 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" таких повноважень відповідними радами, які представляють інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст".

Так, у справі № 904/4109/21 Виконавчий комітет Новолатівської сільської ради звернувся з позовом до Широківської районної ради про визнання незаконними та скасування рішення Широківської районної ради від 25.09.2020 № 589-56/VII "Про передачу цілісного майнового комплексу КП Широківської районної ради "Сільськогосподарське підприємство "Широківське" із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Широківського району у комунальну власність Широківської територіальної громади Широківської селищної ради". Обгрунтовуючі позовні вимоги тим, що передане Широківській селищний раді підприємство здійснює свою діяльність суто на землях Новолатівської сільради, відсутність згоди безпосередньо територіальної громади Новолатівської ОТГ або відповідного рішення Новолатівської сільради на вилучення ЦМК КП СГП "Широківське" зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Широківського району та подальшу передачу спірного майна в комунальну власність Широківської селищної ради.

Тобто, у справі № 904/4109/21 Широківською районною радою було прийнято рішення щодо передачі майна із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Широківського району у комунальну власність Широківської територіальної громади Широківської селищної ради і дане рішення оскаржувала інша територіальна громада на території якої був розташований спірний об`єкт, і правовий висновок був наданий Веховним судом саме з урахуванням даних обставин і для застосування у подібних правовідносинах.

Тоді як у справі №922/3468/24 встановлені судом обставини та правовідносини інші і Харківською обласною радою рішення щодо передачі спірних об`єктів до комунальної власності як Близнюківської селищної територіальної громади, так і іншої територіальної громади не приймалось.

По суті спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження позивача щодо прийняття рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, яким в даному випадку є Харківська обласна рада.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен з яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень. Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2023 у справі № 990/75/23, від 31.08.2023 у справі № 9901/364/21.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за відповідних обставин.

У законодавстві України визначення поняття "дискреційні повноваження" наведено в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5. Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційні повноваження у прийнятті рішень та застерігає, що "цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого, - наявність можливості в особи передбачати дії цих органів" (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 3-рп/2016).

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли існує лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, тобто, коли у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 914/2223/22, від 18.05.2023 у справі № 910/2417/20, від 15.02.2022 у справі № 914/2055/18.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору будь-ким. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.04.2023 у справі № 910/9215/21, від 15.02.2022 у справі № 914/2055/18, від 21.09.2021 у справі № 927/1067/20.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що законодавець визначив виключні випадки, в яких об`єкти права комунальної власності все ж таки можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу.

Абзацами 2-3 пункту 10 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Аналіз абзацу 3 пункту 10 розділу V "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" свідчить про те, що ця норма встановлює дві виняткові підстави для обов`язкового відчуження районною чи обласною радою об`єктів права спільної власності територіальних громад на користь конкретної місцевої територіальної громади району чи області незалежно від наявності згоди інших територіальних громад району чи області на вилучення вказаних об`єктів, а саме: 1) окремі об`єкти права спільної власності територіальних громад знаходяться на території місцевої територіальної громади (сільської, селищної, міської, об`єднаної); 2) зазначені об`єкти задовольняють колективні потреби виключно тієї територіальної громади, на території якої вони знаходяться. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 921/787/20, від 19.09.2023 у справі № 912/1263/22.

Верховний суд у постанові від 23.05.2024 у справі № 914/2949/22 за позовом Дрогобицької міської ради Львівської області, до Дрогобицької районної ради Львівської області, про зобов`язання прийняти рішення щодо передачі об`єктів спільної власності територіальних громад Дрогобицького району до комунальної власності Дрогобицької міської територіальної громади, вказав, що за заявницьким принципом районна рада у прийнятті рішення про передачу об`єкта спільної власності району повинна керуватися наявністю двох обов`язкових критеріїв: 1) об`єкт спільної власності територіальних громад знаходиться на території територіальної громади (сільської, селищної, міської, об`єднаної); 2) відповідний об`єкт задовольняє колективні потреби виключно тієї територіальної громади, на території якої він знаходиться. Районна або обласна рада, встановивши відсутність хоча би одного обов`язкового критерію, може прийняти рішення про відмову у відчуженні об`єктів права спільної власності територіальних громад на користь конкретної місцевої територіальної громади району чи області. В цьому випадку способом захисту прав позивача від протиправної бездіяльності районної ради є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, тобто дії, які він повинен вчинити за законом. В цьому випадку прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень (відповідача) діяти на власний розсуд, а тому суд може лише зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач. Суд не може втручатися в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення питань, які відповідно до чинного законодавства України віднесені до виключних повноважень органів місцевого самоврядування, оскільки до компетенції судів віднесено розгляд вимог виключно про спонукання розглянути подане зацікавленою особою клопотання без визначення змісту самого рішення.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що у випадку наявності бездіяльності Харківської обласної ради щодо розгляду питання про передачу об`єктів спільної власності до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади, остання не була позбавлена права звернутися до суду з позовом на дії/бездіяльність Харківської обласної ради.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими твердження апелянта про те, що прийнявши рішення від 16.05.2023 № 996-VIII та зареєструвавши за собою право власності на спірні об`єкти, Близнюківська селищна рада заволоділа нерухомим майном нехтуючи вимогами законодавства, оскільки законодавством передбачено певний порядок передачі майна, і Харківська обласна рада попередньо повинна була розглянути питання про передачу спірних об`єктів до комунальної власності відповідача та прийняти рішення за результами цього розгляду.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

У ст.143 Конституції України визначено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно з ч.1 ст.169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 ЦК України. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ст. 318 ЦК України).

У частинах 1, 3 ст. 319 ЦК України визначено, то власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст.327 ЦК України визначено, шо у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

У ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Оскільки Харківська обласна рада, як дійсний власник спірного майна, не передавала майнові права на нього на законних підставах відповідачу, таке нерухоме майно слід вважати таким, що вибуло з володіння законного власника без відповідних на те правових підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зроблено висновки про те, що з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння нею таким майном право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала про те, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (такі висновки наведено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 95- 98), від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункти 85, 86, 115), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) зазначено, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Тому рішення про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна і є тим документом, що підтверджує право власності на таке майно належного власника.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач незаконно зареєстрував за собою право власності на спірні об`єкти, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги прокурора про витребування у Близнюківської селищної ради спірних об`єктів нерухомого майна є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів також зазначає, що позивач у межах розгляду справи може посилатися, зокрема, на незаконність прийнятого рішення органу місцевого самоврядування без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на яке воно спрямоване. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 та постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23, від 26.09.2023 у справі № 910/2392/22.

Під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - "суд знає закони" (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 50), від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (пункт 84), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 101) та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала про те, що для застосування такого речово-правового способу захисту, як витребування майна за правилами статті 388 Цивільного кодексу України, оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункт 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34). При цьому в пункті 49 постанови від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 Велика Палата Верховного Суду акцентувала, що позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним. Таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

За таких обставин, заявлення вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Близнюківської селищної ради від 16.05.2023 № 996-VIII Про внесення доповнень до переліку об`єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності Близнюківської селищної територіальної громади, не є обов`язковим, оскільки зазначене рішення не відповідає вимогам закону та не зумовлює правових наслідків, на яке воно спрямоване.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 у справі №922/3468/24 слід скасувати, як таке, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п.п.б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2025 у справі №922/3468/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

3. Витребувати у Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Уплатне, вул. Мяснікова, буд. 2-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

4. Витребувати у Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (код ЄДРПОУ 002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, с. Самійлівка, Близнюківська ТГ, вул. Шевченка, буд. 27Б реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

5. Витребувати у Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради (код ЄДРПОУ 002, м. Харків, вул. Сумська, 64) громадський будинок, розташований за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н, смт. Близнюки, вул. Свободи, буд 44/вул. Першотравнева, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 100.

6. Стягнути з Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, Харківська область, вул.Богдана Хмельницького, 4, м.Харків, р/р UA0007171, , Банк одержувача: ДКСУ м.Києва, код банку: 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: повернення судового збору) 138 178,05 грн судового збору за подання позовної заяви.

7. Стягнути з Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області (, 64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Свободи, 30) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, Харківська область, вул.Богдана Хмельницького, 4, м.Харків, р/р UA0007171, , Банк одержувача: ДКСУ м.Києва, код банку: 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: повернення судового збору) 207 267,07 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 31.03.2025.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.А. Пуль