УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

cправа №922/2785/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної-особі підприємця Бережного Костянтина Сергійовича

на рішення Господарського суду Харківської області (Буракова А.М.)

від 11.11.2024

та постанову Східного апеляційного господарського суду (Терещенко О.І., Тихий П.В., Шутенко І.А.)

від 05.02.2025 (повний текст складений 14.02.2025)

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича

до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича

про розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати в розмірі 111 360 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Фізична особа-підприємець Бережний Костянтин Сергійович (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Калюжного Ігоря Олексійовича (далі - Відповідач), у якій просить:

- розірвати договір про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформатизації від 12.05.2023 №12/05/2023-3, укладений між Позивачем та Відповідачем;

- стягнути з Відповідача суму попередньої оплати в розмірі 111 360 грн;

- стягнути з Відповідача на свою користь судові витрати: судовий збір у розмірі 3028 грн та 30 000 грн витрат на правничу допомогу.

2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.11.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у cправі №922/22785/24, у задоволенні позову відмовлено.

3. 05 березня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення повністю та передати справу №922/22785/24 на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

5. За змістом частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

6. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

7. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести цей висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

8. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

9. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржнику необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до ухвалення незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

10. Системний аналіз наведених приписів ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження судового рішення.

11. У тексті касаційної скарги Скаржник вказує, що оскаржувані судові рішення підлягають касаційному оскарженню на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України - суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 27.01.2019 у справі №910/7054/18, від 12.02.2019 у справі №911/1694/18, від 28.11.2018 у справі №910/17819/17 та від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 10.02.2022 у справі №910/2168/21.

12. Процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка, на його думку, була неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права, обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; 4) чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними; у чому це полягає.

13. Скаржник фрагментарно цитує постанови Верховного Суду з подальшим викладенням власної позиції щодо їх змісту, однак не вказує конкретні норми, про застосування яких, на його думку, сформовані відповідні висновки (щодо кожного з висновків).

14. Крім того, Скаржник наводить частину третю статті 310 ГПК України (перелічує пункти 1-4) та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібраних у справі доказів, не дослідили умов укладеного сторонами договору щодо необхідності дотримання ліцензійних умов при створенні та використанні продукту та їх виконання Відповідачем; суди не врахували правових висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/2, щодо оцінювання доказів. Скаржник також висловлюється щодо належності та допустимості доказів.

15. Суд звертає увагу, що кожен із чотирьох пунктів частини третьої статті 310 ГПК України є самостійною підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд; вказані норми змістовно відрізняються.

16. Водночас Скаржник не вказав конкретний(і) пункт(и) частини третьої статті 310 ГПК України, який(і) встановлює(ють) окреме(і) порушення норм процесуального права.

17. Отже, Скаржник не виконав вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, позаяк належним чином не визначив та не обґрунтував підставу(и) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 Кодексу.

18. Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

19. Водночас Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які Скаржник не виклав у тексті касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

20. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

21. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Позивача подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

23. Для усунення недоліків касаційної скарги Скаржник повинен належним чином визначити та обґрунтувати підставу (підстави) касаційного оскарження (див., зокрема, пункти 5-10, 12, 15,16 цієї ухвали).

24. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами її надсилання іншим учасникам справи.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бережного Костянтина Сергійовича на рішення Господарського суду Харківської області від 11.11.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у справі №922/2785/24 залишити без руху.

2. Надати Фізичній особі-підприємцю Бережному Костянтину Сергійовичу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Усунути недоліки, встановлені в ухвалі, у такий спосіб:

- належним чином визначити та обґрунтувати підставу (підстави) касаційного оскарження з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі №922/2785/24 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська