ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Справа № 926/3400/24
За позовом Публічного акціонерного товариства Укрнафта

до відповідача Приватного підприємства ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС

про стягнення заборгованості в сумі 148 507,01 грн

Суддя Проскурняк О.Г.

Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:

Від позивача (в режимі ВКЗ) адвокат Пучка В.А.

Від відповідача адвокат Буряк О.І.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Приватного підприємства ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС про стягнення заборгованості в сумі 148 507,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 08 грудня 2023 року між Публічним акціонерним товариством Укрнафта (далі - позивач, ПАТ Укрнафта, покупець) та Приватним підприємством Віктор-Ком Імпекс (далі - відповідач, ПП Віктор-Ком Імпекс, постачальник) укладено договір про закупівлю № 23/3013-МТР відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки сіль кам`яну, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий Товар на умовах Договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки Товару визначені у Специфікації до даного Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін, що є Додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Специфікації сторони узгодили номенклатуру, кількість, строк поставки та вартість Товару, який Відповідач зобов`язався передати Позивачу, а саме: Лот 1 - сіль кам`яна, у кількості 57 т., загальною вартістю 492 138,00 грн та Лот 2 - сіль кам`яна, у кількості 212,1 т., загальною вартістю 1 670 414,76 грн; у термін: 5-15 календарних днів з моменту підписання Договору.

Далі позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором, оскільки поставку Товару здійснив із порушенням строків передбачених Договором, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 148 507,01 грн, а саме: 5% на за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше, що і стало підставою для звернення до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2024 року, судову справу № 926/3400/24 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 03 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року відкладено підготовче засідання на 12 лютого 2025 року.

06 лютого 2025 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача на позовну заяву, згідно змісту якого, відповідач проти задоволення позову заперечує частково.

Так, відповідач погоджується з фактом укладення договору та підтверджує факт прострочення виконання зобов`язань.

Разом з тим, відповідач вважає, що 1) позивачем порушено вимоги статті 61 Конституції України та двічі накладено штраф за прострочення одного зобов`язання; 2) вважає, що відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій, оскільки у Договорі не прописана відповідальність за порушення строку поставки товару (неможливо встановити з чого розраховується 5% та 10 % штрафу); 3) позивачем нараховано штраф в тому числі на суму ПДВ; 4) з метою розрахунку розміру штрафу необхідно враховувати виключно робочі дні, а не календарні, оскільки прийняття товару, згідно умов Договору можливо виключно в робочі дні.

Разом з тим, відповідач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій та посилається на об`єктивні обставини, що призвели до порушення строків поставки а саме: військовий стан, затримання автомобілів з товаром на кордоні та відсутність водіїв.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12 лютого 2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 25 лютого 2025 року.

17 лютого 2025 року через систему Електронний суд від позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив відповідача, згідно змісту якої, позивач заперечує та спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.

21 лютого 2025 року через систему Електронний суд від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій, згідно змісту якого останній просить позовні вимоги задовольнити частково та зменшити стягнення штрафу на 61,45% тобто до 57 255,61 грн.

Відповідач у вказаному клопотанні посилається на об`єктивні обставини порушення строку договору, а саме затримку автомобілів з товаром на кордоні, а також те, що на даний час бізнес страждає, через відсутність працівників(водіїв), оскільки документи про відстрочку мають не всі громадяни, які можуть водити великогабаритні автомобілі. Крім того, відповідач вказує на наявність кредитних зобов`язань.

Разом з тим, на переконання відповідача, стягнення з нього значних сум штрафних санкцій під час воєнного стану може призвести до негативних наслідків, тоді як для позивача зменшення розміру штрафу таких негативних наслідків не матиме.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі № 926/3400/24; призначено справу до розгляду по суті на 12 березня 2025 року.

11 березня 2025 року через систему Електронний суд від позивача до суду надійшло письмове заперечення проти клопотання про зменшення штрафних санкцій, згідно змісту якого позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Адвокат позивача в судовому засіданні 12 березня 2025 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Адвокат відповідача в судовому засіданні 12 березня 2025 року проти задоволення позовних вимог заперечила частково з підстав, вказаних у відзиві на позов та клопотанні про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до статті 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято 12 березня 2025 року.

Розглянувши матеріали справи, вживши всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, на яких ґрунтуються позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно положень частини 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Так, 08 грудня 2023 року між Приватним підприємством ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством Укрнафта (Замовник) укладено Договір про закупівлю № 23/3013-МТР.

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору, постачальник взяв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки сіль кам`яну відповідно до коду ДК 021:2015:14410000-8 Кам`яна сіль (Сіль кам`яна) ЛОТ 1 та 14410000-8 Кам`яна сіль (Сіль кам`яна) Лот 2, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий Товар на умовах Договору.

Пунктом 2.1. Договору унормовано, що номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки Товару визначені у Специфікації до даного Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін, що є Додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі Специфікація).

Відповідно до Специфікації, що підписана сторонами та скріплена печатками, сторони узгодили номенклатуру, кількість, строк поставки та вартість Товару, який Відповідач зобов`язався передати Позивачу.

Так, у відповідності до Специфікації, Відповідач зобов`язався поставити Позивачу наступний Товар: 1) Лот 1 - сіль кам`яна, у кількості 57 т., загальною вартістю 492 138,00 грн; 2) Лот 2 - сіль кам`яна, у кількості 212,1 т., загальною вартістю 1 670 414,76 грн.

Відповідно до умов Специфікації, сторони погодили термін поставки Товару: 5-15 календарних днів з моменту підписання Договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, враховуючи дату підписання договору, граничний строк поставки товару, передбачений Специфікацією 25 грудня 2024 року.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач поставив позивачу товар, передбачений Договором. Вказане підтверджується видатковою накладною від 25 грудня 2023 року № 730 (дата отримання Товару 03 січня 2024 року) загальною вартістю 86 340,00 грн; видатковою накладною від 30 грудня 2023 року № 83 (дата отримання Товару 03 січня 2024 року) загальною вартістю 207 216,00 грн; видатковою накладною від 30 грудня 2023 року № 85 (дата отримання Товару 02 січня 2024 року) загальною вартістю 110 258,40 грн; видатковою накладною від 06 січня 2024 року № 7 (дата отримання Товару 08 січня 2024 року) загальною вартістю 189 014,40 грн; видатковою накладною від 08 січня 2024 № 6 (дата отримання Товару 11 січня 2024 року) загальною вартістю 181 138,80 грн. видатковою накладною від 11 січня 2024 року № 20 (дата отримання Товару 12 січня 2024 року) загальною вартістю 181 138,80 грн; видатковою накладною від 12 січня 2024 № 23 (дата отримання Товару 15 січня 2024 року) загальною вартістю 190 998,00 грн; видатковою накладною від 15 січня 2024 № 29 (дата отримання Товару 16 січня 2024 року) загальною вартістю 141 760,80 грн; видатковою накладною від 19 січня 2024 року № 21 (дата отримання Товару 25 січня 2024) загальною вартістю 86 340,00 грн; видатковою накладною від 30 січня 2024 року № 93 (дата отримання Товару 01 лютого 2024 року) загальною вартістю 67 730,16 грн; видатковою накладною від 31 січня 2024 року № 100 (дата отримання Товару 05 червня 2024 року) загальною вартістю 181 138,80 грн; видатковою накладної від 03 лютого 2024 року № КІ000-118 (дата отримання Товару 13 серпня 2024 року) загальною вартістю 173 263,20 грн; видатковою накладною від 06 лютого 2024 року № КІ000-125 (дата отримання Товару 07 серпня 2024 року) загальною вартістю 137 823,00 грн; видатковою накладною від 10 лютого 2024 року № КІ000-128 (дата отримання Товару 07 серпня 2024 року) загальною вартістю 45 205,94 грн; видатковою накладною від 14 лютого 2024 року № 136 (дата отримання Товару 19 лютого 2024 року) загальною вартістю 149 636,40 грн.

Разом з тим, з вказаних видаткових накладних вбачається порушення відповідачем граничних строків поставки товару, передбачених Специфікацією.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 4 статті 612 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Як вбачається із письмових та усних пояснень адвоката відповідача, останнім не заперечується факт прострочення виконання зобов`язання.

Згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, загальна вартість Товару, по якому Постачальником порушено строки поставки до 30 календарних днів, складає: 1 287 865,20 грн, а загальна вартість Товару, по якому Постачальником порушено строки поставки на 30 календарних днів і більше, складає: 841 137,50 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідно до пункту 7.1. Договору, при недотриманні Постачальником строків поставки, Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.

З огляду на викладене, у зв`язку із порушення строків поставки Товару, на підставі пункту 7.1. Договору, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 5% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки до 30 днів) 1 287 865,20 грн та 10% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки на 30 днів та більше) 841 137,50 грн. Так, загальна сума заявлена позивачем до стягнення складає 148 507,01 грн.

Стосовно посилання адвоката відповідача на порушення вимоги статті 61 Конституції України та відсутності підстав для нарахування штрафних санкцій, суд вказує наступне.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Відтак, з огляду на встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання в частині дотримання граничних строків поставки товару та враховуючи положення умов укладеного між ПП ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС та ПАТ Укрнафта Договору, суд вважає, що сторони в Договорі передбачили відповідальність у вигляді штрафу та узгодили його розмір, що залежить від кількості днів прострочення зобов`язання.

Разом з тим, судом критично оцінюється посилання адвоката відповідача на порушення вимог статті 61 Конституції України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем при нарахуванні штрафних санкцій не порушеного означеного застереження та нараховано штраф у розмірі 5% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки до 30 днів) 1 287 865,20 грн та 10% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки на 30 днів та більше) 841 137,50 грн. Відтак, означені доводи адвоката відповідача розцінюються судом критично.

Стосовно посилання адвоката відповідача на неправомірність нарахування позивачем штраф на суму ПДВ та врахування при розрахунку штрафних санкцій виключно робочих днів, а не календарних, суд вказує наступне.

Частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні(ч. 1 ст. 524 ЦК України).

За умовами Договору, сторони, зокрема, погодили найменування, кількість та вартість Товару, яку Відповідач зобов`язується поставити Позивачу, а саме: 1) Лот 1 - сіль кам`яна, у кількості 57 т., загальною вартістю 492 138,00 грн, яка включає в себе ПДВ; 2) Лот 2 - сіль кам`яна, у кількості 212,1 т., загальною вартістю 1 670 414,76 грн, яка включає в себе ПДВ.

З огляду на вищенаведене вбачається, що за умовами Договору сторони погодили, що у вартість Товару, який поставляється за Договором включено вартість ПДВ, а отже, позивачем правомірно нараховано штраф на повну вартість (яка в тому числі включає ПДВ) Товару, строк поставки якого порушено.

Як встановлено судом вище, відповідно до умов Специфікації до Договору, сторони погодили термін поставки Товару: 5-15 календарних днів з моменту підписання Договору (тобто до 25 грудня 2023 року).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно

підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 251 ЦК України унормовано, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відтак, сторонами погоджено граничний строк виконання зобов`язання саме 25 грудня 2023 року, а тому починаючи з наступного дня, позивач мав право почати нараховувати штрафні санкцію відповідачу за порушення термінів поставки товару.

Враховуючи вищевикладене, судом критично оцінюються означені доводи адвокати відповідача.

Стосовно клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд вказує наступне.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, звертаючись із клопотанням про зменшення розміру неустойки, адвокат відповідача посилався на затримки автомобілів з товаром на кордоні, відсутність працівників (водіїв), невідповідністю розміру штрафу наслідкам порушення зобов`язання; наявність кредитних зобов`язань у Відповідача.

Відповідно до статей 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів затримки автомобілів з товаром на кордоні та відсутність працівників (водіїв).

Посилання адвоката відповідача на наявність кредитних зобов`язань та фінансову звітність оцінюються судом критично, оскільки подані докази до суду, а саме довідка про стан позичкової заборгованості (станом на 10 грудня 2024 року) та фінансова звітність малого підприємства (станом на 30 вересня 2024 року) не дають можливості оцінити актуальний фінансовий стан ПП ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС на дату розгляду справи.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Так, наданими відповідачем доводами, запереченнями та доказами, які досліджені судом у сукупності, не доведено наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій. Натомість, знайшли своє підтвердження доводи позивача про правомірність та правильність нарахування штрафу у розмірі 5% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки до 30 днів) на суму 1 287 865,20 грн та 10% від суми порушеного зобов`язання (порушення строків поставки на 30 днів та більше) на суму 841 137,50 грн

З огляду на вказане суд дійшов висновку позов задовольнити.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422,40 грн. належить стягнути на його користь із відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 194, 196, 219, 222-240 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС (60421, Чернівецька обл., Глибоцький р-н, с. Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укрнафта (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) 148 507,01 грн штрафу та 2 422,40 судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 21 березня 2025 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк