СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/1942/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача адвокат Пихтіна Ю.А., за довіреністю (поза межами приміщення суду)

від відповідача адвокат Лобов М.О., на підставі ордера (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (вх. № 253 П/1),

на рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 (повний текст судового рішення складений та підписаний 22.01.2025, суддя Тимощенко О. М.)

у справі № 917/1942/24

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава,

до відповідача Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука, м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 918 087,39 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго"звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука про стягнення заборгованості за договором №7131 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води у розмірі 918 087,39 грн, з яких: 788 293,54 грн - основна заборгованість, 65 583,30 грн - пеня, 20 691,46 грн - 3% річних, 43 519,09 грн - інфляційні втрати (вх. № 2030/24).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі №917/1942/24 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 788 293,54 грн основного боргу, 65 304,22 грн пені, 20 420,50 грн 3% річних, 43 519,09 грн інфляційних втрат та 11 010,45 грн витрат на сплату судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що:

- умовами укладеного між сторонами договору не передбачено права чи обов`язку позивача самостійно встановлювати, змінювати чи здійснювати перерахунок тарифів на послуги з постачання теплової енергії відповідачу; визначення позивачем в рахунках на оплату вартості теплової енергії за двоставковими тарифами на теплову енергію, які були встановлені Рішеннями Полтавської обласної ради № 477 для бюджетних установ та № 669 від 28.07.2023 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023), відповідало як умовам укладеного між сторонами по справі договору, так і вимогам чинного законодавства України;

- матеріалами справи доведена правомірність застосування позивачем при обрахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії за тарифами, що визначені у п.33. договорі та встановлені рішеннями Полтавської обласної ради №477 та №669 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023) для бюджетних установ;

- встановивши, що за період з 01.11.2022 по 31.08.2024 за відпущену теплову енергію відповідачу нараховано до сплати 1 453 140,87 грн, з яких станом на дату звернення з позовом відповідачем сплачено 664 847,33 грн, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 788 293,54 грн за період з 12.2022 по 08.2024, та врахувавши правомірність застосування позивачем при обрахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії тарифів, визначених у п. 33 договору та встановлених додатком 2 до рішення Полтавської обласної ради №477 для бюджетних установ та №669 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023 року), наявні правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 788 293,54 грн;

- позивачем невірно визначено початок нарахування 3% річних за заборгованість за березень 2023 року, червень 2023 року, серпень 2023 року, листопад 2023 року, лютий 2024 року та травень 2024 року, оскільки на відповідні дати зобов`язанні зі сплати боргу ще не настали, що є підставою для часткової відмови у задоволенні цієї вимоги; правомірною та такою, що підлягає задоволенню, є вимога про стягнення 20 420,50 грн 3% річних, у задоволенні іншої частини цієї вимоги на суму 270,96 грн слід відмовити;

- після перевірки розрахунку позовних вимог щодо інфляційних втрат судом встановлено, що їх фактичний розмір становить 50 301,18 грн, проте з урахуванням вимог частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою суд не може виходити за межі заявлених вимог, стягненню інфляційних втрат у межах заявленої позивачем суми підлягає 43 519,09 грн;

- судом при перевірці розрахунку суми пені виявлено аналогічні помилки при визначенні початку прострочення заборгованості, що і при обрахунку 3% річних, у зв`язку з чим правомірною та такою, що підлягає задоволенню, є вимога про стягнення пені у розмірі 65 304,22 грн; у задоволенні іншої частини вимоги про стягнення пені на суму 279,08 грн слід відмовити.

Комунальне некомерційне медичне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1", не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі №917/1942/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Просить стягнути судові витрати з позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на наступне:

- судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також пункту 6 Порядку формування тарифів на теплову енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011, встановлення тарифів на теплопостачання у межах конкретної територіальної громади належить до повноважень органів місцевого самоврядування цієї громади, в даному випадку Кременчуцької міської ради Кременчуцького району, а не Полтавської обласної ради, тому формування та встановлення тарифів на теплопостачання у місті Кременчук має здійснюватися відповідно до рішень Кременчуцької міської ради, оскільки позивач провадить діяльність саме на території міста Кременчук;

- пунктом 6 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, встановлено, що якщо ліцензіат (позивач) провадить діяльність у межах кількох територіальних громад, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії встановлюються окремо для кожної громади з урахуванням фактичних витрат у межах відповідної громади; згідно з пунктами 57 та 58 цього Порядку ліцензіат зобов`язаний щороку до 1 липня подавати до уповноваженого органу громади відповідні розрахунки тарифів на планований період; крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання» від 19.08.2022, на період дії воєнного стану та шість місяців після його завершення діє мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію, що зобов`язує позивача дотримуватися тарифів, що застосовувалися до 24.02.2022, незалежно від умов договору;

- позивач, усвідомлюючи, що надаватиме послуги споживачам міста Кременчука, порушив вимоги законодавства, оскільки не ініціював перед уповноваженим органом розгляд питання про встановлення тарифів на постачання теплової енергії для споживачів міста Кременчука, самостійно застосував двоставковий тариф без належного нормативного обґрунтування та без прийняття відповідного рішення уповноваженим органом, унаслідок чого питання щодо формування та застосування тарифів для споживачів міста Кременчука залишається неврегульованим;

- постановою Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №917/730/23 встановлено, що підвищення тарифів на теплову енергію для споживачів м. Кременчука після зміни постачальника є неправомірним з огляду на дію мораторію, встановленого статтею 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання», причому обставини цієї справи є аналогічними до спірних правовідносин;

- наразі відповідач оскаржує неправомірне застосування до нього двоставкового тарифу у межах справи №917/1288/23, яка перебуває у провадженні господарського суду Полтавської області, і рішення у цій справі на момент подання зазначених доводів ще не ухвалено; оскільки наведене рішення безпосередньо вплине на визначення розміру заборгованості у цій справі, провадження у справі №917/1942/24 підлягало зупиненню, а відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження є безпідставною;

- враховуючи, що всі доходи відповідача використовуються виключно для фінансування його діяльності та забезпечення виконання статутних завдань, накладення штрафних санкцій у заявленій позивачем сумі створює надмірний фінансовий тягар для відповідача, оскільки витрати на сплату таких санкцій не можуть бути покриті з бюджету.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025 для розгляду справи №917/1942/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2025 у справі №917/1942/24 витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1942/24; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (вх. № 253П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24 до надходження матеріалів справи.

17.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1942/24.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №917/1942/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (вх. № 253 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24; призначено справу до розгляду на "18" березня 2025 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з доказами їх надсилання іншим сторонам у справі до 05.03.2025.

03.03.2025 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, підтримуючи висновки місцевого господарського суду, заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на наступне:

- з урахуванням предмета та підстав позову, приписи статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин;

- відповідно до пункту 4 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» як суб`єкт господарювання, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області та провадить ліцензовану діяльність у декількох територіальних громадах, не зобов`язане ініціювати розгляд питання встановлення окремого тарифу для мешканців міста Кременчука, оскільки тариф ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є єдиним для всіх споживачів Полтавської області та будь-які підстави для обрахування вартості теплової енергії для споживачів м. Кременчука за окремим тарифом у відповідача відсутні;

- правовідносини у справі № 917/1942/24 та справі № 917/730/23 не є подібними, оскільки у справі № 917/1942/24 правовідносини стосуються стягнення заборгованості за укладеним договором на відпуск теплової енергії, тоді як у справі № 917/730/23 правовідносини стосуються врегулювання переддоговірного спору в судовому порядку;

- ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» при здійсненні своєї господарської діяльності зобов`язане застосовувати виключно тарифи, встановлені для підприємства Полтавською обласною радою як уповноваженим на це органом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 у справі №917/1942/24 задоволено клопотання Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та заяву Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" про участь їхніх представників в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/1942/24, призначене на "18" березня 2025 р. о 10:30 годині, та усі наступні судові засідання, встановлено провести за участю Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», в особі його представниці - адвокатки Пихтіной Юлії Анатоліївни, та за участю Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" в особі його представника - адвоката Лобова Миколи Олександровича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявників.

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 01.11.2022 між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі позивач, теплопостачальна організація, ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго) та Комунальним некомерційним медичним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука (далі відповідач, споживач) укладений договір № 7131 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - договір № 7131, т.1, а. с. 9 - 12).

За умовами наведеного договору:

- позивач бере на себе зобов`язання постачати теплову енергію з метою забезпечення опалення приміщень споживача за адресою вул. Івана Мазепи (Бутиріна), буд. 26 поліклініка, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати за теплову енергію в строки і на умовах, що визначені цим договором (п.1 договору);

- облік споживання теплової енергії на опалення приміщень відповідача проводиться вузлом комерційного обліку теплової енергії (п.16 договору);

- зняття показників вузла комерційного обліку теплової енергії проводиться відповідачем і передаються позивачу в останні три дні розрахункового місяця та передаються за телефоном 050 810 017 80, або надсилаються на електронну адресу з обов`язковим наступним підтвердженням у письмовій формі, за підписом уповноваженої особи та скріпленим печаткою за наявності (п.18 договору);

- обрахунок місячної абонентської плати за приєднане теплове навантаження, здійснюється на підставі проектного теплового навантаження (п.19.1 договору);

- проектне теплове навантаження на опалення будівлі споживача 0,125000 Гкал/год, опалювальна площа 1 988,40 кв.м (п.22.3 договору);

- розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом. В разі зміни тарифів розрахунки здійснюються за новими тарифами. Тариф на теплову енергію для потреб бюджетних установ (без урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів) становить:

умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - 4 731,54 грн/Гкал (без ПДВ),

умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) - 146 257,50 грн/Гкал/год (без ПДВ) (п.33 договору);

- в рахунок на оплату включається вартість фактично спожитої теплової енергії за поточний місяць та вартість теплової енергії, що не врахована в рахунку за попередній місяць і місячна абонентська плата за приєднане теплове навантаження (розрахована шляхом множення проектного теплового навантаження (Гкал/год.) на умовно-постійну частину двоставкового тарифу на теплову енергію (грн/Гкал/год (без ПДВ)). Місячна абонентська плата за приєднане теплове навантаження сплачується Споживачем щомісяця протягом року незалежно від обсягів споживання теплової енергії (п.34 договору);

- всі розрахунки проводяться на підставі рахунку та акта приймання-передачі теплової енергії складених позивачем. Датою формування є останнє число розрахункового місяця (п.35 договору);

- факт отримання відповідачем теплової енергії фіксується щомісячно актом приймання-передачі теплової енергії, який підписується сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і договору. У разі неповернення відповідачем Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, акт, що підписаний теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії (п.36 договору);

- споживач зобов`язується сплачувати за теплову енергію у строк до 30 числа місяця наступного за розрахунковим (п.37 договору);

- у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу, а також стягнення 3% річних, нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати згідно ст.625 ЦК України (п.39 договору);

- договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.11.2022 і діє в частині постачання теплової енергії по 31.12.2022 (згідно ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п.43 договору);

- договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде заявлено однією із сторін (п.44 договору).

Позивач стверджує, що на виконання умов визначених договором № 7131 постачав теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення згаданих вище приміщень відповідача, рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за кожен місяць спірного періоду надавались відповідачу.

Акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період підписані лише зі сторони позивача.

За період з 01.11.2022 по 31.08.2024 за відпущену теплову енергію відповідачу нараховано до сплати 1 453 140,87 грн.

При цьому, як стверджує позивач, за спірний період у розрахунках за відпущену теплову енергію діяли тарифи:

- з 01.11.2022 по 30.09.2023 встановлені рішенням Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго для потреб бюджетних установ (без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів);

- з 01.10.2023 по 31.08.2024 встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 669 від 28.07.2023 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023) ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго для потреб бюджетних установ (з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів).

За даними позивача, за вказаний період станом на дату звернення з позовною заявою відповідачем сплачено 664 847,33 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, станом на дату звернення з позовною заявою за відповідачем утворилася заборгованість за відпущену теплову енергію за період з 12.2022 року по 08.2024 рік в розмірі 788 293,54 грн, у зв`язку з чим, посилаючись на наявність порушеного права, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Позивач на підтвердження викладених вимог обґрунтовував їх наступними доказами (копіями): договором №7131 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.11.2022, розпорядженням КМУ від 08.10.2022 №894-р, рішеннями Полтавської обласної ради №481 від 14.10.2022, №477 від 30.09.2022 (з додатком №1), №687 від 26.09.2023 (з додатком №1), №669 від 28.07.2023, рішеннями Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №457 від 28.03.2023, №2299 від 23.10.2023, №1574 від 31.10.2022, №1508 від 20.10.2022, №677 від 26.03.2024, статутом позивача від 2024 року, випискою з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивача, витягом з ЄДРЮОФОПГФ відносно відповідача, відомостями про фактичні покази засобів обліку теплової енергії від 25.11.2022, 26.12.2022, 25.01.2023, 24.02.2023, 27.03.2023, 30.11.2023, 27.12.2023, 30.01.2024, 27.02.2024, 28.03.2024, рахунками на оплату від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023, від 31.08.2023, від 30.09.2023, від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 29.02.2024, від 31.03.2024, від 30.04.2024, від 31.05.2024, 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024, актами прийняття-передачі послуг від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023, від 31.08.2023, від 30.09.2023, від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 29.02.2024, від 31.03.2024, від 30.04.2024, від 31.05.2024, 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024, доказами вручення рахунків та актів про обсяги спожитої теплової енергії та за послуги з постачання гарячої води (реєстри виданих на руки рахунків та актів).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно зі ст. 1 Закону України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування (далі Закон № 2479-IX), який набрав чинності 19.08.2022, запроваджено мораторій на підвищення цін (тарифів) у сфері теплопостачання, зокрема, передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідач зазначав, що постачання позивачем теплової енергії в гарячій воді має здійснюватися за тарифами, які не повинні перевищувати тарифи, за якими позивач отримував теплову енергію станом на 24.02.2022, та які були встановлені для ТОВ Кременчуцька ТЕЦ. Також відповідач просив при прийнятті рішення в цій справі врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.04.2024 у справі 917/730/23, за змістом яких зміна постачальника відповідних послуг у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу "Кременчуцька ТЕЦ" у господарське відання ПОКВПГ "Полтаватеплоенерго" не повинна мати наслідком підвищення тарифів на теплову енергію для споживачів м. Кременчука порівняно з тим розміром, що існував станом на 24.02.2022 року.

На обгрунтування своїх заперечень відповідачем були додані копії ухвали господарського суду Полтавської області від 18.11.2024 у справі №917/1288/23, постанови Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №917/730/23, витягу з реєстру неприбуткових установ та організацій №1027 від 18.09.2024.

Місцевий господарський суд позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 788 293,54 грн основного боргу, 65 304,22 грн пені, 20 420,50 грн 3% річних, 43 519,09 грн інфляційних втрат; в задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Приписами ч. 6 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, крім інших, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 7 наведеного закону визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Вказаному праву відповідає визначений п. 5 ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом п. 2 ч. 3 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону належать до повноважень органів місцевого самоврядування.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (ч. 5 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У розумінні положень ч. 3 статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області (https://poda.gov.ua/attachments/155628).

Відповідач відповідно до власного Статуту заснований на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області, засновником підприємства є Полтавська обласна рада (http://te.pl.ua/spozhivacham/naselennyu/dovdkov-ta-nformacyn-materali/statut-pdpriyemstva/).

Основним напрямком діяльності ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго відповідно до Статуту є забезпечення тепловою енергією на опалення та приготування гарячої води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів.

Згідно ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 308 від 22.03.2017, Обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності: з виробництва теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) діяльність з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії) на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області України (території міста Київ); з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами суб`єктів господарювання у разі, якщо теплові мережі суб`єктів господарювання розташовані на території відповідної області України (території міста Київ); з постачання теплової енергії суб`єктів господарювання у разі, якщо суб`єкт господарювання здійснює (планує здійснювати) постачання теплової енергії на території відповідної області України (території міста Київ).

Підприємство внесене до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістаральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії ( в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області.

Таким чином, тарифи на постачання теплової енергії відповідачем встановлюються Полтавською обласною радою.

Згідно положень ч. 3 статті 189 ГК України суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

У відповідності до ч. 2 статті 190 ГК України вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Приписами ч. 1 статті 191 ГК України встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Системний аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що позивач не має права самостійно встановлювати тарифи на постачання теплової енергії споживачам, в тому числі - позивачу, а отже і не може самостійно їх змінити.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами спору, що до початку опалювального сезону 2022/2023 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго здійснювало господарську діяльність на території міст Полтави, Карлівки, Решетилівки, смт. Котельви та смт. Машівки.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №894-р у спільну власність територіальних громад Полтавської області передано цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу Кременчуцька ТЕЦ Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848).

Рішенням Полтавської обласної ради № 481 від 14.10.2022 Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу Кременчуцька ТЕЦ Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області було прийнято безоплатно з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу Кременчуцька ТЕЦ Державної установи Навчально-методичний центр з газової безпеки (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848). Пунктом 4 цього рішення, після затвердження акту приймання-передачі, передбачено передачу на баланс, у господарське відання, майна, як внесок до статутного капіталу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1508 від 20.10.2022 Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідних обов`язків згідно із законодавством.

Отже, листопада 2022 року ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго постачає теплову енергію і надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ у тому числі і відповідачу.

Обставинами вище встановлено, що 01.11.2022 між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Комунальним некомерційним медичним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м.Кременчука укладений договір № 7131 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

У розумінні положень ч. 2 ст. 25 Закону України Про теплопостачання теплопостачальні організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів, при цьому зазначеному обов`язку кореспондує обов`язок споживачів теплової енергії визначений статтею 19 Закону України Про теплопостачання, згідно якого споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Сторонами спору не заперечується, що на виконання умов договору №7131, зокрема, у період з 01.11.2022 по 31.08.2024, позивач постачав відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на опалення приміщення відповідача, надавав відповідачу рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за кожен місяць спірного періоду.

Пунктом 36 договору № 7131 сторони погодили, що у разі неповернення відповідачем Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, акт, що підписаний теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії.

Спору між сторонами щодо обсягу отриманої теплової енергії за вказаний період немає.

Обсяги отриманої теплової енергії за вказаний період підтверджуються відомостями про фактичні покази засобів теплової енергії по Комунальному некомерційному медичному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за період з 01.11.2022 по 31.08.2024 за відпущену теплову енергію позивачем нараховано відповідачу до сплати 1 453 140,87 грн.

Як стверджує позивач, за спірний період у розрахунках за відпущену теплову енергію діяли тарифи:

- з 01.11.2022 по 30.09.2023 встановлені рішенням Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022 ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго для потреб бюджетних установ (без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів);

- з 01.10.2023 по 31.08.2024 встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 669 від 28.07.2023 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023) ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго для потреб бюджетних установ (з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів).

У відповідності до п. 16 договору № 7131 облік споживання теплової енергії на опалення приміщень відповідача проводиться вузлом комерційного обліку теплової енергії.

Згідно з п. 18 договору № 7131 зняття показників вузла комерційного обліку теплової енергії проводиться відповідачем і передаються позивачу в останні три дні розрахункового місяця та передаються за телефоном 050 810 017 80, або надсилаються на електронну адресу з обов`язковим наступним підтвердженням у письмовій формі, за підписом уповноваженої особи та скріпленим печаткою за наявності.

Пунктом 19.1 договору, укладеного між сторонами спору, встановлено, що обрахунок місячної абонентської плати за приєднане теплове навантаження, здійснюється на підставі проектного теплового навантаження.

Пунктом 22.3 договору визначено проєктне теплове навантаження на опалення будівлі споживача - 0,125000 Гкал/год, опалювальна площа - 1 988,40 кв.м.

У відповідності до п. 34 договору № 7131 в рахунок на оплату включається вартість фактично спожитої теплової енергії за поточний місяць та вартість теплової енергії, що не врахована в рахунку за попередній місяць і місячна абонентська плата за приєднане теплове навантаження (розрахована шляхом множення проектного теплового навантаження (Гкал/год.) на умовно-постійну частину двоставкового тарифу на теплову енергію (грн/Гкал/год (без ПДВ)). Місячна абонентська плата за приєднане теплове навантаження сплачується Споживачем щомісяця протягом року незалежно від обсягів споживання теплової енергії.

Пунктом до п. 33 договору, укладеного між сторонами спору, встановлено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом. В разі зміни тарифів розрахунки здійснюються за новими тарифами.

У відповідності до статті 13 Закону України Про теплопостачання до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Пунктом 37 ч. 1 ст. 43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Частиною 1 ст.9 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності встановлено, що ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності.

Підпунктом 9 п. 3.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 308 від 22.03.2017 (зі змінами), передбачено, що при провадженні господарської діяльності з постачання теплової енергії ліцензіат повинен дотримуватися такої організаційної вимоги, як здійснення постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень.

Таким уповноваженим органом, що для ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго встановлює тарифи на постачання теплової енергії, є Полтавська обласна рада.

Інформація про тарифи є загальнодоступною та перебуває у вільному доступі на сайті Полтавської обласної ради https://oblrada-pl.gov.ua та на сайті ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго http://te.pl/ua/.

Формування зазначених тарифів здійснювалось ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго на підставі Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги № 869 від 01.06.2011 (далі - Порядок № 869), який застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у п. 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Згідно п.4 наведеного Порядку під час формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води суб`єктами господарювання, що перебувають у спільній власності територіальних громад, вимоги цього порядку в частині формування тарифів для кожної окремої територіальної громади (у разі провадження ліцензованої діяльності та надання комунальних послуг у декількох територіальних громадах) на таких суб`єктів не поширюється.

Згідно пункту 3.2. Розділу 3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, затверджених Постановою НКРЕКП №308 від 22.03.2017, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися організаційних вимог, зокрема, здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень.

Стаття 1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" є спеціальною нормою, яка, виходячи з буквального тлумачення її змісту:

- містить заборону, тобто вимогу про зобов`язання утриматися від вчинення певної конкретної дії - підвищення тарифів;

- стосується конкретного кола осіб відносин, на які цей Закон розрахований - суб`єктів, що наділені відповідними владними повноваженнями стосовно встановлення таких тарифів або внесення змін до них шляхом підвищення.

Позивач як постачальник теплової енергії за регульованими тарифами до числа таких суб`єктів не віднесений, а у своїй діяльності керується встановленими для нього Полтавською обласною радою тарифами, грошовий вираз яких застосований до відповідача на рівні тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго (які були введені в дію з 01.11.2021), тобто в розмірі, який діяв станом на 24.02.2022.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №917/1389/23.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будь-яких інших тарифів, окрім тих, які були встановлені уповноваженими органами для ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго, умовами вказаного договору не передбачено.

При цьому, як зазначалося вище, умовами п. 33 договору №7131 сторони погодили, що у разі зміни тарифів розрахунки здійснюються за новими тарифами, а відповідно до п. 47 договору №7131 у випадку зміни тарифу ТО повідомляє про це споживачу і розрахунок проводиться з моменту набуття чинності нових тарифів.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що визначення позивачем в рахунках на оплату вартості теплової енергії за двоставковими тарифами на теплову енергію, які були встановлені Рішеннями Полтавської обласної ради № 477 для бюджетних установ та № 669 від 28.07.2023 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023), відповідало як умовам укладеного між сторонами по справі договору, так і вимогам чинного законодавства України.

Щодо доводів апелянта про те, що у даному випадку підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.04.2024 у справі № 917/730/23, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизувала визначення подібності правовідносин, згідно з яким на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Верховний Суд у постанові від 04.04.2024 у справі № 917/730/23 розглядав позовну заяву з вимогами про визнання укладеними пунктів договору та зробив висновки щодо правовідносин сторін, де договір не був укладений, ціну послуг теплопостачання та теплової енергії сторони не погодили.

Разом з цим, у даній справі № 917/1942/24 предметом спору є стягнення боргу за поставлену теплову енергію, вартість якої сторони узгодили у відповідному договорі, який не визнаний недійсним і зміни до якого у цій частині не внесені, що свідчить про те, що правовідносини у справі № 917/730/23 та у справі №9171942/24 не є подібними.

ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго у відповідності до умов укладеного з відповідачем договору зобов`язано здійснювати постачання теплової енергії споживачам за тарифами, що встановлені уповноваженим органом - Полтавською обласною радою, на недискримінаційних умовах, тобто застосовувати встановлений двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії для всіх споживачів підприємства, в тому числі споживачів міста Кременчука, а тому апелянтом не спростована правомірність застосування позивачем при обрахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії за тарифами, що визначені у п.33. договорі та встановлені рішеннями Полтавської обласної ради №477 та №669 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023) для бюджетних установ.

У відповідності до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами пункту 37 договору №7131 сторони домовились про те, що споживач зобов`язується сплачувати за теплову енергію у строк до 30 числа місяця наступного за розрахунковим.

Сторонами спору не заперечувалось, що за період з 01.11.2022 по 31.08.2024 за відпущену теплову енергію відповідачу нараховано до сплати 1 453 140,87 грн, проте за вказаний період відповідачем станом на дату звернення з позовом сплачено 664 847,33 грн, що свідчить про те, що за відповідачем станом на дату звернення з позовом утворилася заборгованість за відпущену теплову енергію за період за період з 12.2022 по 08.2024 в розмірі 788 293,54 грн.

Враховуючи те, що апелянтом не спростовано правомірність застосування позивачем при обрахунку вартості спожитої відповідачем теплової енергії за тарифами, що визначені у п.33. договорі та встановлені додатком 2 до рішення Полтавської обласної ради №477 для бюджетних установ та №669 (в редакції рішення Полтавської обласної ради №687 від 26.09.2023), а також обсягу отриманої ним теплової енергії та сплати її в установленому розмірі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення 788 293,54 грн основної заборгованості.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до п. 39 договору №7131 у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу, а також стягнення 3% річних, нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати згідно ст.625 ЦК України.

На підставі ст. 230 ГК України та наведеного пункту договору позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу в розмірі 65 583,30 грн на грошові зобов`язання жовтня 2023 рок - липня 2024 року (загальний період нарахування з 01.12.2023 по 30.09.2024), 3 % річних в розмірі 20 691,46 грн на грошові зобов`язання з грудня 2022 по липень 2024 року (загальний період нарахування з 31.01.2023 по 30.09.2024) та втрати від інфляційних процесів в розмірі 43 519,09 грн на грошові зобов`язання з лютого 2023 року по липень 2024 року (загальний період нарахування з вересня 2023 по вересень 2024).

Місцевим господарським судом встановлена обґрунтованість вимоги про стягнення 20 420,50 грн 3 % річних, інфляційних втрат в сумі 43 519,09 грн, пені в сумі 65 304,22 грн.

Апелянтом контррозрахунку заявлених вимог не надавалось.

Разом з цим, відповідач в поданій апеляційній скарзі посилався на те, що заявлений розмір штрафних санкцій є надмірним для останнього, адже апелянт є неприбутковою організацією і їх сплата не передбачена бюджетними фінансуваннями.

Щодо наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 ГК України).

За приписами п.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини першої статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач клопотання про зменшення штрафних санкцій в апеляційній скарзі не заявляв.

Доказів на підтвердження існування обставин для зменшення пені та штрафу відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, адже стан виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не зумовлений жодними об`єктивними обставинами, а є наслідком не виконання зобов`язання за договором, у тому числі незгодою із порядком встановлення тарифів на послуги теплопостачання.

Даючи оцінку доводам апелянта, слід виходити з того, що за положеннями ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Нарахування заявлених до стягнення штрафних санкцій обумовлено умовами договору, і як вже було зазначено відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є в т.ч. свобода договору.

Слід відмітити, що укладаючи договір, сторони брали на себе певні зобов`язання та ризики. Отже, підписуючи договір відповідач усвідомлював ступінь відповідальності за неналежне виконання умов договору, зокрема передбачений розмір штрафних санкцій за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до рішень Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 788 293,54 грн основної заборгованості, 65 304,22 грн пені, 20 420,50 грн 3 % річних та 43 519,09 грн втрат від інфляційних процесів, які є обґрунтованими, підтверджені документально та нормами матеріального права та відповідачем не спростовані.

Щодо доводів апелянта про те, що провадження у даній справі мало бути зупинене судом першої інстанції до винесення судового рішення у справі №917/1288/23, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зокрема, в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, поданого в суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що в провадженні господарського суду Полтавської області перебуває справа 917/1288/23 за позовом Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука до ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про зобов`язання здійснити перерахунок вартості наданих послуг.

Предметом вказаного позову є матеріально-правова вимоги позивача про зобов`язання ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" здійснити перерахунок вартості теплової енергії, спожитої Комунальним некомерційним медичним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука за період з початку опалювального періоду 2022-2023 і до дня ухвалення відповідного рішення суду до рівня цін за послуги, що застосовувались станом на 24.02.2022 року. На переконання відповідача, результати розгляду справи № 917/1288/23 мають безпосереднє відношення до даної справи, так як задоволення чи відмова у задоволенні позову залежить розмір заборгованості Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" м. Кременчука.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку - об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

Згідно положень пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність між сторонами спору щодо зобов`язання здійснити перерахунок вартості теплової енергії у межах іншої справи не свідчить про неможливість розгляду цієї справи, оскільки предметом даного судового провадження є стягнення заборгованості за укладеним договором на постачання теплової енергії, що є відмінним за своєю правовою природою від спору щодо перерахунку тарифів. Встановлення факту наявності чи відсутності обов`язку з перерахунку вартості теплової енергії не є вирішальним для встановлення правомірності вимог про стягнення заборгованості за фактично надані послуги у межах цього спору.

Відсутність рішення у справі щодо перерахунку тарифів не перешкоджає розгляду справи щодо стягнення заборгованості, оскільки предмет та підстави цих двох справ є різними. Крім того, суд зазначає, що в межах цієї справи зібрано достатньо доказів, які дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для ухвалення законного та обґрунтованого рішення щодо стягнення заборгованості за укладеним договором. Відтак, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи № 917/1942/24, а наявні докази дають змогу встановити та оцінити факти, що є предметом цього спору, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 917/1942/24.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на те, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24 слід залишити без змін.

У розумінні положень статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного медичного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (вх. № 253 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі № 917/1942/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 22.01.2025 у справі №917/1942/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 21.03.2025.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко