ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025м. ДніпроСправа № 904/1057/24

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Куровського Віталія Володимировича, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 36 468,22 грн., інфляційної складової у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пені у розмірі 16 775,38 грн., штрафу у розмірі 3646,82 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Куровського Віталія Володимировича про стягнення суми основного боргу у розмірі 36 468,22 грн., інфляційної складової у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пені у розмірі 16 775,38 грн., штрафу у розмірі 3 646,82 грн.

Ухвалою суду від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/1057/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради) (надалі - балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Куровським Віталієм Володимировичем (надалі - оператор) було укладено договір "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 685 ОП від 26.02.2021 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає оператору право на організацію та експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський (просп. Газети "Правда"), в районі буд. № 84 (надалі - майданчик для паркування); площа майданчика: 230,0 кв.м.; кількість машино-місць: 20; кількість пільгових місць: 2; дні роботи: щоденно; час роботи: цілодобово.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 207,0 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.16 цього договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання - передачі, який є невід`ємною частиною договору.

Позивач вказав, що виконав умови договору, передав відповідачу в користування майданчик для паркування, що підтверджується актом приймання-передачі від 26.02.2021.

Відповідно до п. 4.1 договору, сума річної плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування, яка підлягає сплаті, складає 12 120 грн., в томі числі ПДВ 2 020 грн.

Згідно з п. 4.2 договору, оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 1 010 грн., в т.ч. ПДВ 168,33 грн. за один календарний місяць.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що визначена в п. 4.2 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

За розрахунком позивача, за період користування майданчиком для паркування у період з 26.02.2021 по 29.02.2024 включно відповідач мав сплатити позивачу плату у загальному розмірі 36468,22 грн.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 4.4 договору, строк виконання відповідачем обов`язку з внесення плати за користування майданчиком для паркування є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не вніс плату за користування майданчиком для паркування у встановлені строки.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Фізичної особи-підприємця Куровського Віталія Володимировича утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради з внесення плати за користування майданчиком для паркування у розмірі 36 468,22 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував до сплати інфляційну складову у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пеню у розмірі 16775,38 грн. та штраф у розмірі 3 646,82 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 685 ОП від 26.02.2021 у розмірі 36 468,22 грн., інфляційної складової у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пені у розмірі 16 775,38 грн., штрафу у розмірі 3 646,82 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки і якому розмірі плата за користування мала бути сплачена), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була плата за користування об`єктом благоустрою внесена відповідачем у повному обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради) (надалі - балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Куровським Віталієм Володимировичем (надалі - оператор) було укладено договір "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 685 ОП від 26.02.2021 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 10.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування.

Пунктом 10.2 договору встановлено, що договір діє до проведення конкурсу з визначення оператора на право обслуговування майданчика для паркування.

Датою втрати чинності даного договору вважати дату укладання договору про організацію та експлуатацію майданчика для паркування між балансоутримувачем та переможцем конкурсу з визначення оператора.

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає оператору право на організацію та експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський (просп. Газети "Правда"), в районі буд. № 84 (надалі - майданчик для паркування); площа майданчика: 230,0 кв.м.; кількість машино-місць: 20; кількість пільгових місць: 2; дні роботи: щоденно; час роботи: цілодобово.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 207,0 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.16 цього договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання - передачі, який є невід`ємною частиною договору.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, передав відповідачу в користування майданчик для паркування, що підтверджується актом приймання-передачі від 26.02.2021.

Відповідно до п. 4.1 договору, сума річної плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування, яка підлягає сплаті, складає 12 120 грн., в томі числі ПДВ 2 020 грн.

Згідно з п. 4.2 договору, оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 1 010 грн., в т.ч. ПДВ 168,33 грн. за один календарний місяць.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що визначена в п. 4.2 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Так, за період користування майданчиком для паркування у період з 26.02.2021 по 29.02.2024 включно відповідач мав сплатити позивачу плату у загальному розмірі 36 468,22 грн.

З урахуванням п. 4.4 договору, строк виконання відповідачем обов`язку з внесення плати за користування майданчиком для паркування є таким, що настав.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не вніс плату за користування майданчиком для паркування у встановлені строки.

За таких обставин, у Фізичної особи-підприємця Куровського Віталія Володимировича утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради з внесення плати за користування майданчиком для паркування у розмірі 36 468,22 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 36 468,22 грн. є обґрунтованими.

Також згідно з п. 7.1 договору, у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості.

Пунктом п. 7.2. договору визначено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на десять днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 7.1 договору позивач нарахував пеню у розмірі 1 відсотка від загальної суми заборгованості 36 468,22 грн. за період з 26.01.2024 по 11.03.2024.

Розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України.

Так, позивачем при здійсненні нарахування пені не було враховано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Платежі оператора за спірним договором є щомісячними. Грошове зобов`язання відповідача за договором зі сплати чергового платежу мало бути виконане останнім не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, строк нарахування пені за зобов`язанням, що має бути виконане 25 числа місяця, припиняється через шість місяців 25 числа шостого місяця.

При цьому, мають бути враховані і вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день;

Слід зауважити, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а не здійснюється за будь-який 6 місячний період.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення будь-яких зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час прострочення.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між кредитором і боржником щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення зобов`язань за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд встановив, що станом на початок визначеного позивачем періоду нарахування пені (з 26.01.2024 по 11.03.2024) - 26.01.2024, встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України 6 місячний строк нарахування штрафних санкцій за розрахунковими місяцями з лютого 2021 року по серпень 2023 року є таким, що сплив.

Так, зокрема, зобов`язання з оплати платежу за користування майданчиком за розрахунковий місяць серпень 2023 року, з огляду на приписи п. 4.4 договору, мало бути виконане відповідачем 25.07.2023.

Відповідно, 6 місячний строк нарахування пені за розрахунковий місяць серпень 2023 року становив з 26.07.2023 по 25.01.2024.

За таких обставин, за розрахунком суду:

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (вересень 2023) за період з 26.01.2024 по 25.02.2024 становить 25,66 грн.;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (жовтень 2023) за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 становить 38,08 грн.;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (листопад 2023) за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 становить 38,08 грн.;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (грудень 2023) за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 становить 38,08 грн.;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (січень 2024) за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 становить 38,08 грн.;

- пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу 1 010 грн. (лютий 2024) за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 становить 38,08 грн.

Всього: 216,06 грн.

Слід звернути увагу позивача на те, що частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, судом здійснювався перерахунок заявленої до стягнення пені в рамках визначеного самим позивачем періоду.

А отже, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 216,06 грн.

Також на підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував штраф у розмірі 10% від суми основного боргу у розмірі 36 468,22 грн. у розмірі 3 646,82 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу суд встановив, що такий розрахунок виконаний правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 3 646,82 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 137,50 грн. за період з 26.01.2024 по 11.03.2024 на суму основного боргу 36 468,22 грн. та інфляційну складову у розмірі 141,83 грн. за період (фактично) січень 2024 року на суму основного боргу 35 458,22 грн.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що такі розрахунки виконані правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової у розмірі 141,83 грн. та 3% річних у розмірі 137,50 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 685 ОП від 26.02.2021 (т. 1 а.с. 13 - 16), актом приймання - передачі (том 1 а.с. 16).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 36 468,22 грн., інфляційної складової у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пені у розмірі 216,06 грн. та штрафу у розмірі 3 646,82 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 16 559,32 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Куровського Віталія Володимировича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49003, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, будинок 8; ідентифікаційний код: 23357437) суму основного боргу у розмірі 36 468,22 грн., інфляційну складову у розмірі 141,83 грн., 3% річних у розмірі 137,50 грн., пеню у розмірі 216,06 грн., штраф у розмірі 3 646,82 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 720,75 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 16 559,32 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.03.2025.

Суддя М.О. Ніколенко