ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025м. ДніпроСправа № 904/1502/24

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 9 112,90 грн., інфляційної складової у розмірі 6091,56 грн., 3% річних у розмірі 1 356,43 грн., штрафу у розмірі 1 361,29 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми основного боргу у розмірі 9 112,90 грн., інфляційної складової у розмірі 6 091,56 грн., 3% річних у розмірі 1 356,43 грн., штрафу у розмірі 1 361,29 грн.

Ухвалою суду від 09.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/1502/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради) (надалі балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Броваренко Владимирою Миколаївною (надалі оператор) було укладено договір "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 151 ОП від 01.02.2018 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, в районі буд. № 48 (надалі - майданчик для паркування); площа майданчика: 115,0 кв.м.; кількість машино-місць: 10; кількість пільгових місць: 1; дні роботи: щоденно; час роботи: з 20:00 до 08:00 год.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 103,5 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.17 цього договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання - передачі, який є невід`ємною частиною договору.

Позивач вказав, що виконав умови договору, передав відповідачу в користування майданчик для паркування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.02.2018.

Згідно з п. 4.1 договору, оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 500 грн., в т.ч. ПДВ 83,33 грн. за один календарний місяць.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що визначена в п. 4.1 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

За розрахунком позивача, за період користування майданчиком для паркування у період з 01.02.2018 до 07.05.2020 включно відповідач мав сплатити позивачу плату у загальному розмірі 13612,90 грн.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 4.3 договору, строк виконання відповідачем обов`язку з внесення плати за користування майданчиком для паркування є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не вніс плату за користування майданчиком для паркування у встановлені строки. Всього за спірний період оператором було сплачено балансоутримувачу плату за користування майданчиком у загальному розмірі 4 500 грн. (2 000 грн. сплачено у січні 2019 року, 2 500 грн. сплачено у червні 2020 року).

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Броваренко Владимири Миколаївни утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради з внесення плати за користування об`єктом благоустрою у розмірі 9 112,90 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційну складову у розмірі 6 091,56 грн., 3% річних у розмірі 1 356,43 грн. та штраф у розмірі 1 361,29 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 151 ОП від 01.02.2018 у розмірі 9 112,90 грн., інфляційної складової у розмірі 6 091,56 грн., 3% річних у розмірі 1 356,43 грн., штрафу у розмірі 1 361,29 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки і якому розмірі плата за користування мала бути сплачена), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була плата за користування об`єктом благоустрою внесена відповідачем у повному обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради) (надалі балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Броваренко Владимирою Миколаївною (надалі оператор) було укладено договір "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" № 151 ОП від 01.02.2018 (надалі - договір).

В подальшому, 03.04.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено інформацію про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем Броваренко Владимирою Миколаївною за її рішенням.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 10.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчика для паркування, та має термін дії відповідно до терміну, вказаному у витягу з протоколу конкурсної комісії від 21.12.2017 № 2 про обслуговування майданчика для паркування транспортних засобів на території міста Дніпра за адресою, зазначеною в п. 1.1 договору.

Датою втрати чинності даного договору вважати дату 20.12.2022.

Відповідно до пункту 1.1 договору, балансоутримувач надає оператору у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, в районі буд. № 48 (надалі - майданчик для паркування); площа майданчика: 115,0 кв.м.; кількість машино-місць: 10; кількість пільгових місць: 1; дні роботи: щоденно; час роботи: з 20:00 до 08:00 год.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 103,5 кв.м. (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.17 цього договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання - передачі, який є невід`ємною частиною договору.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, передав відповідачу в користування майданчик для паркування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.02.2018.

Згідно з п. 4.1 договору, оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 500 грн., в т.ч. ПДВ 83,33 грн. за один календарний місяць.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що визначена в п. 4.1 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю.

Так, за період користування майданчиком для паркування у період з 01.02.2018 до 07.05.2020 включно відповідач мав сплатити позивачу плату у загальному розмірі 13 612,90 грн.

З урахуванням п. 4.3 договору, строк виконання відповідачем обов`язку з внесення плати за користування майданчиком для паркування є таким, що настав.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не вніс плату за користування майданчиком для паркування у встановлені строки. Всього за спірний період оператором було сплачено балансоутримувачу плату за користування майданчиком у загальному розмірі 4 500 грн. (2 000 грн. сплачено у січні 2019 року, 2 500 грн. сплачено у червні 2020 року).

За таких обставин, у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради з внесення плати за користування об`єктом благоустрою у розмірі 9 112,90 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 9 112,90 грн. є обґрунтованими.

Також згідно з п. 7.2. договору, у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на десять днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував штраф у розмірі 10% від суми основного боргу у розмірі 13 612,90 грн. у розмірі 1 361,29 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу суд встановив, що такий розрахунок виконаний правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, судом враховано, що прострочення оплати відповідачем усіх спірних чергових платежів становило понад 10 днів.

А отже, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 1 361,29 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач на суму основного боргу 11 612,90 грн. нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 1 356,43 грн. за період з 28.04.2020 по 19.03.2024 та інфляційну складову у розмірі 6 091,56 грн. за період (фактично) з травня 2020 року по лютий 2024 року.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що такі розрахунки містять помилки, а саме позивачем під час розрахунку не було враховано здійснену відповідачем часткову оплату на суму 2 500 грн.

Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку суми основного боргу (т. 1 а.с. 8), у червні 2020 року відповідачем було здійснено часткову оплату на сум 2 500 грн. При цьому, відповідного платіжного документа, за яким була проведена ця оплата, позивачем до матеріалів справи не долучено, будь-яких інших відомостей щодо конкретної дати здійснення платежу за текстом позову не міститься.

За таких обставин, слід вважати, що заборгованість відповідача у розмірі 11 612,90 грн. існувала до 31.05.2020 (включно), а з 01.06.2020, внаслідок часткової оплати, була зменшена та становила 9 112,90 грн.

За розрахунком суду:

- 3% річних на суму боргу 11 612,90 грн. за період з 28.04.2020 по 31.05.2020 становлять 32,36 грн.;

- 3% річних на суму боргу 9 112,90 грн. за період з 01.06.2020 по 19.03.2024 становлять 1039,02 грн.

Всього: 1 071,38 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 1 071,38 грн.

За розрахунком суду:

- інфляційна складова на суму боргу 11 612,90 грн. за період травень 2020 становить 34,84 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 9 112,90 грн. за період з червня 2020 по лютий 2024 становить 4 738,63 грн.

Всього: 4 773,47 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової є обґрунтованими у розмірі 4 773,47 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 151 ОП від 01.02.2018 з додатковими угодами (т. 1 а.с. 13 - 16), актом приймання - передачі (том 1 а.с. 16), актом введення в експлуатацію від 01.02.2018 (т. 1 а.с. 17), додатковою угодою від 01.02.2018 (т. 1 а.с. 17), листом від 30.04.2020 № 9/9-103 (том 1 а.с. 18).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 9 112,90 грн., інфляційної складової у розмірі 4 773,47 грн., 3% річних у розмірі 1 071,38 грн. та штрафу у розмірі 1 361,29 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової у розмірі 1 318,09 грн. та 3% річних у розмірі 285,05 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49003, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.128-ї Бригади Тероборони, будинок 8; ідентифікаційний код: 23357437) суму основного боргу у розмірі 9 112,90 грн., інфляційну складову у розмірі 4 773,47 грн., 3% річних у розмірі 1 071,38 грн., штраф у розмірі 1 361,29 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 205,72 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової у розмірі 1318,09 грн. та 3% річних у розмірі 285,05 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.03.2025.

Суддя М.О. Ніколенко