ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/94/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кудряшової Ю.В.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" (вх. № 01-44/899/25 від 25.03.2025) про забезпечення позову у справі № 906/94/25 за позовом:

Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до 1) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія ВП"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілта Оріджинейшн"

про стягнення 2 131 076, 36 євро,

Без виклику учасників судового процесу.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання кредиту №Gen.agr_223163 від 07.09.2020 в сумі 2 131 076,36 євро, з яких: 2 069 881,26 євро - сума основного боргу по кредиту, 32 119,10 євро - сума нарахованих та несплачених процентів, 29 076,00 євро - сума штрафних санкцій за кожен випадок невиконання зобов`язань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Надія ВП" в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між АТ "Піреус Банк МКБ" та відповідачем-1 договору про надання кредиту №Gen.agr_223163 від 07.09.2020, виконання зобов`язань за яким забезпечено договором поруки від 07.09.2020 №Gen.agr_223163/S-1, укладеним між АТ "Піреус Банк МКБ" та ТОВ "Ілта Оріджинейшн", взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеним вище, позивач просить суд стягнути з позичальника та поручителя наявну заборгованість в солідарному порядку.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.

В послідуючому ухвалою суду від 20.03.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 08.04.2025 о 10:30 год.

25.03.2025 через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" надійшла заява (вх. № 01-44/899/25 від 25.03.2025) про забезпечення позову у справі № 906/94/25, відповідно до якої останній просить суд:

1. Накласти арешт на грошові кошти в сумі 49 755 823,05 грн., які належить Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Надія ВП" () на рахунках відкритих:

- ПуАТ "КБ "Акордбанк" () номер рахунку НОМЕР_1 ;

- АТ "Укрсиббанк" () номер рахунку НОМЕР_2 ;

- ПАТ "ОТП Банк" () номер рахунку НОМЕР_3 ;

2. Накласти арешт на рухоме майно яке належить Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Надія ВП" () загальною вартістю 36 621 792,92 грн., а саме:

- автомобіль Renault Duster 1,5 D 4x4 1.5D MT державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- автомобіль Renault Koleos 2.0D AT державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- сіялка зернова Horsch Pronto 9DC номерний знак НОМЕР_6 ;

- культиватор Horsch Tiger 4MT реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

- оприскувач причіпний KUHN Metris державний номерний знак НОМЕР_8 ;

- культиватор KUHN 5635-39 номерний знак НОМЕР_9 ;

- дискова борона Great Plains 3000ТМ (Turbo Max) державний номерний знак GP- НОМЕР_10 ;

- трактор колісний CASE IH Magnum 340 держаний номерний знак13442AI;

- трактор колісний CASE Puma 155 державний номерний знак НОМЕР_11 ;

- оприскувач Top AirTA116-90 державний номерний знак НОМЕР_12 ;

- трактор колісний Massey Ferguson 8737 державний номерний знак НОМЕР_13 ;

- культиватор Cultivator Wil-Rich DC III 45 реєстраційний номер НОМЕР_14 ;

- сіялка Challenger 9531 реєстраційний знак НОМЕР_15 ;

- автомобіль Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_16 ;

- автомобіль Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_17 ;

- вантажівка GAZ-330232-757;

- трактор Deutz Fahr 9340;

- оприскувач Kverneland iXtrack B36;

- оприскувач Great Plains YP825A-0870 with row spacing 70 cm #GP-B1411S;

- навантажувач JCB 531-70 Agri serial number JCB5AAKGVK2791117.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позивач (заявник) посилався на те, що відповідач-1, починаючи з 06.11.2022 в односторонньому порядку не виконує взяті на себе зобов`язання по сплаті щомісячних процентів за користування кредитними коштами в передбачені Кредитними договорами строки.

Тому станом на 02.01.2025 загальний розмір заборгованості позичальника за Кредитним договором становить розмір 2 131 076,36 євро, з яких: 2 069 881,26 євро - сума основного боргу по кредиту; 32 119,10 євро - сума нарахованих і несплачених процентів; 29 076,00 євро - сума штрафних санкцій за кожен випадок невиконання зобов`язань.

Також позивач звертав увагу суду на те, що 29.12.022 відповідачу-1 направлялася досудова вимога за вих. № 2696/12-ІІІ, яка була отримана ним та залишилася без виконання.

Крім цього, позивач зазначив, що предмет іпотеки - склад сільськогосподарської продукції, будівля-споруда для зберігання зерна код ДКБС:1271.3, загальною площею 3816,5 кв. м, вартістю 6 721 000,00 грн. (визначена за згодою сторін кредитного договору) не покриває всю кредитну заборгованість.

Відповідно до Фінансової звітності СТОВ "Надія ВП" за 12 місяців 2024 р. спостерігається зменшення активів підприємства.

Також позивач посилався на те, що після направлення вимоги Банку від 22.12.2022- 22.08.2024 СТОВ "Надія ВП" (продавець) укладено з ТОВ "Біоенерджі-Вінниця" (покупець) договір № ОЗ-22/08-24-1 купівлі-продажу сільськогосподарської техніки в кількості 9 одиниць на загальну суму 12 206 000, 00 грн. (з ПДВ). Кошти отримані від продажу майна, не були перераховані в рахунок погашення простроченої кредитної заборгованості.

В цей же день, 22.08.2024 ТОВ "Біоенерджі-Вінниця" (продавець) та СТОВ "Надія ВП" (покупець) укладено договір № ОЗ-22/08-24-2 купівлі-продажу тієї ж самої сільськогосподарської техніки в кількості 9 одиниць на загальну суму 12 206 000,00 грн. (з ПДВ), що і в попередньому договорі. Кінцевий строк оплати за даним договором 31 серпня 2025 року. Тобто укладено договір зворотнього викупу техніки.

Наступного дня - 23.08.2024 ТОВ "Надія ВП" укладають із ТОВ "Біоенерджі-Вінниця" договір оренди тієї самої сільськогосподарської техніки, яка була предметом договору купівлі-продажу за договором № ОЗ-22/08-24-2 від 22.08.2024.

За наведених обставин, позивач дійшов висновку, що зазначені вище дії з боку відповідача-1, свідчать про виведення сільськогосподарської техніки та грошових коштів з балансу підприємства, з метою уникнення погашення боргових зобов`язань.

27.03.2025 через систему "Електронний кабінет" від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування заперечень СТОВ "Надія ВП" зазначено наступне:

- сільськогосподарська техніка в кількості 9 одиниць на загальну суму 12 206 000 грн. яка була предметом договорів купівлі-продажу від 22.08.2024, придбана відповідачем-1 в лізинг згідно договору рамкового лізингу від 18.06.2018 та договорів на кожну одиницю техніки. Оскільки лізингодавець погрожував забрати всю техніку через прострочені лізингові платежі, СТОВ "Надія ВП" прийнято рішення про продаж техніки ТОВ "Біоенерджі- Вінниця", а кошти, отримані від продажу спрямовані на погашення заборгованості перед лізингодавцем. В цей же день було укладено договір №03-22/08-24-2 (зворотного викупу від ТОВ "Біоенерджі-Вінниця" та СТОВ "Надія ВП") зі строком оплати до 31.08.2025, що надає відповідачу-1 має можливість цьогоріч зібрати, реалізувати врожай і розрахуватися за техніку. Отже, твердження позивача про відчуження відповідачам-1 власних активів, на думку останнього, не відповідає дійсності, відповідач-2 має за мету розрахуватися з кредиторами, зберегти та приумножити свої активи;

- як зазначив, відповідач-1, арешт грошових коштів та майна підприємства паралізує його господарську діяльність. З огляду на сезонність аграрного виробництва та поточну посівну кампанію, така міра призведе до фактичного зупинення операційної діяльності, зриву сівби, невиплати зарплати 34 працівникам підприємства і, як наслідок - до неплатоспроможності перед усіма кредиторами, включно з позивачем. СТОВ "Надія ВП" є діючим агропідприємством, яке має виробничий цикл із вирощування, переробки та експорту с/г продукції; забезпечує роботою 34 працівників; потребує щоденних розрахунків за паливо, насіння, добрива, логістику тощо, особливо в період посівної кампанії, що триває;

- відповідач-1 також звертав увагу суду, що частина майна, зокрема:

автомобіль Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_16 ;

автомобіль Renault Duster державний номерний знак НОМЕР_17 ;

трактор Deutz Fahr 9340;

оприскувач Kverneland iXtrack B36;

навантажувач JCB 531-70 Agri serial number JCB5AAKGVK279111,

не належать відповідачу-1 на праві власності, а перебувають у власності іншої особи, що виключає задоволення вимог позивача за рахунок цього майна;

- СТОВ "Надія ВП" також відзначило, що за результатом розгляду заяви про забезпечення позову не можна допустити вирішення наперед результату розгляду справи по суті позову, оскільки відповідач-1 визнає лише частину заборгованості в розмірі 94 257 Євро, і дана сума заборгованості повністю забезпечується іпотекою, вартість якої складає понад 160 000 Євро.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову у даному випадку необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 910/6804/23, від 18.10.2023 у справі № 922/1864/23).

При цьому, обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як зазначалося раніше, в заяві про забезпечення позову позивач посилається на слідуюче: - відповідач тривалий час не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість; - предмет іпотеки не покриває всю кредитну заборгованість; - дії відповідача-1 свідчать про виведення сільськогосподарської техніки та грошових коштів з балансу підприємства, з метою уникнення погашення боргових зобов`язань.

Разом з тим, судом досліджено матеріали справи, що не підтверджують посилання позивача на вчинення відповідачем-1 дій, що призведуть до неможливості виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, суд відзначає, що у даному випадку докази подані позивачем не є достатніми для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Отже, заявник не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, обґрунтованості заходів забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, як і не довів вчинення відповідачем дій, направлених на подальше потенційне створення перешкод для виконання рішення суду і наразі таких обставин судом не встановлено.

За викладеного, враховуючи вищезазначені положення чинного законодавства та особливості застосування заходів забезпечення позову, заявником не зазначено достатніх підстав із посиланням на відповідні докази, які б свідчили, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на згадане вище нерухоме майно, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача за поданим ним позовом, у разі набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" (вх. № 01-44/899/25 від 25.03.2025) про забезпечення позову у справі № 906/94/25.

Згідно ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відому у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" (вх. № 01-44/899/25 від 25.03.2025) про забезпечення позову у справі № 906/94/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 255, 257 ГПК України.

Ухвалу суду підписано: 27.03.2025.

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1 - позивачу в Електронний кабінет

2 - представнику позивача Архиповець Юлії Василівні в Електронний кабінет

3 - відповідачу СТОВ "Надія ВП" в Електронний кабінет

4 - адвокату Дяченко О.В. в Електронний кабінет

5 - відповідачу ТОВ "Ілта Оріджинейшн" (рек.)