ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

26.03.2025м. СумиСправа № 920/457/25

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув матеріали заяви № б/н від 25.03.2025 (вх. № 1534 від 25.03.2025)

за заявою: Комунального підприємства «Теплогарант»,

до боржника: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ,

про видачу судового наказу

Суть питання, що вирішується ухвалою суду.

25.03.2025 заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 18327,97 грн. основного боргу за послугу з постачання теплової енергії на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , яка виникла за період з січня 2023 року по січень 2025 року включно, а також 684,82 грн. пені, 625,59 грн. 3% річних, 1015,50 грн. інфляційних втрат за Договором №45/23 від 02.10.2023 року.

Після дослідження матеріалів заяви, суд дійшов висновку, що заявнику необхідно відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких суд дійшов вищезазначеного висновку. Законодавство, що підлягає застосуванню.

Порядок та форма звернення з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України (надалі ГПК України), зокрема, розділом II «Наказне провадження».

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Згідно з п.п. 4, 5 ч.2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, зазначена вимога заявника не є безспірною вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором у розумінні частини першої статті 148 ГПК України, тому також стосовно неї судом не може бути видано судовий наказ.

Безспірність передбачає не лише те, що боржник не оспорює вимог заявника, оскільки боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, а й те, що у суду не повинно виникати обґрунтованого сумніву у наявності спору про право та факту належності права вимоги. Отже, вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів, ні те, що ці вимоги випливають саме з умов договору.

В обґрунтування своїх вимог заявник, зокрема, зазначає, що про надання Споживачу (боржнику) послуг з постачання теплової енергії КП «Теплогарант» складав та передавав контролером на адресу Споживача (боржника) Акти наданих послуг. «Однак, деякі акти не повертались Споживачем на адресу КП «Теплогарант» ані з підписом, а ні з вмотивованою відмовою від підписання. (копії оформлених зі сторони Споживача Актів наданих послуг додаються до заяви)».

У той же час, серед додатків до заяви про видачу судового наказу зазначені заявником акти не вказані.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, коли заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Дослідивши подані в обґрунтування заяви докази, суд встановив, що заяву подано з порушенням вимог ст. 150 ГПК України, а саме заявником до заяви не додано документи, які відповідно до п. 33 Індивідуального договору №45/23 про надання послуг з постачання теплової енергії від 02.10.2023, укладеного між заявником та боржником, підтверджують факт надання заявником послуг боржнику актів прийому-передачі послуги та рахунків на оплату послуг.

Таким чином, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд також роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1. ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою № б/н від 25.03.2024 (вх. №1534 від 25.03.2025) Комунального підприємства «Теплогарант» до боржника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею 26.03.2025.

Суддя О.Ю. Резніченко