ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025м. ХарківСправа № 922/4454/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Базака А.А.

за участю представників учасників процесу:

позивача: Підгорний Б.Б., самопредставництво,

відповідача: Первомайської О.Е., особисто, Москаль Р.Б., адвокат, довіреність р/н № 175 від 21.03.2025 р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу,

за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", місто Харків,

до Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Високий,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни, про стягнення коштів у загальному розмірі 40 857,80 грн, з них: 39 330,68 грн - заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період: жовтень 2023 - березень 2024; жовтень 2024 року; 299,16 грн - заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період: травень 2023 - жовтень 2024; 1 227,96 грн - заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період: травень 2023 жовтень 2024 року.

1. РУХ СПРАВИ У ГОСПОДАРСЬКОМУ СУДІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 грудня 2024 року прийнято позовну заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" до розгляду та відкрито позовне провадження у справі № 922/4454/24, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 30 грудня 2024 року, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відзив (вх. № 32707 від 30 грудня 2024 року) відповідача, Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни. 13 січня 2025 року, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийняти до розгляду із залученням до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 309 від 07 січня 2025 року) позивача, КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ". 15 січня 2025 року, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив (вх. № 986 від 14 січня 2025 року) відповідача, Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13 лютого 2025 року справу № 922/4454/24 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато у справі № 922/4454/24 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 10 березня 2025 року о 10:30. 26 лютого 2025 року, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відзив (вх. № 5027 від 25 лютого 2025 року) відповідача, Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни. 10 березня 2025 року, протокольними ухвалами Господарського суду Харківської області, прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 5859 від 06.03.2025 року) позивача та встановлено відповідачу строк до 19 березня 2025 року на подання заперечень. Протокольною ухвалою Господарського суду від 10 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 19 березня 2025 року, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийняті до розгляду із залученням до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6957 від 18 березня 2025 року) відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

2. ОПИС ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Як зазначено у позовній заяві, на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі «Договір про постачання теплової енергії»). Договір про постачання теплової енергії є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 року. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором складається з: - плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства; - плати за абонентське обслуговування, гранічний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Оскільки, нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Військова, 33 розташовані в житловому будинку, починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії Відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі Договору про постачання теплової енергії. Відповідно до положень п. 51 Договору про постачання теплової енергії, він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Відповідно до п. 4 Договору про постачання теплової енергії, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Тобто, на думку позивача, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2022-2023, 2023-2024 є фактом приєднання Відповідача до умов Договору про постачання теплової енергії (акцептування договору). Сам факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. Відповідно до п. 32 Договору про постачання теплової енергії, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Як зазначає позивач, станом на подання позовної заяви по особовому рахунку відповідача (17801-5880) обліковується заборгованість по Договору про постачання теплової енергії за: спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 39 330,68 грн., яка утворилася за період: жовтень 2023; листопад 2023; грудень 2023; січень 2024; лютий 2024; березень 2024; жовтень 2024 та абонентську плату за спожиту теплову енергію в сумі 2916 грн., яка утворилася за період: травень 2023 жовтень 2024. Відповідачу направлялися рахунки-фактури, які сплачені не були.

Також, позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (надалі «Договір з технічного обслуговування та поточного ремонту»), який укладається з урахуванням ст.ст. 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України та опублікований на офіційному сайті Позивача в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022 року. Згідно положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Відповідно до п. 4 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги. Згідно п. 5 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором. Відповідно до п. 6 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150. Згідно п. 13 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Як зазначає позивач, факт отримання Відповідачем послуги підтверджується актами готовності житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Військова, 33 до опалювальних періодів 2022- 2023, 2023-2024. Станом на подання позовної заяви по особовому рахунку Відповідача (17801-5880) обліковується заборгованість по Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання в сумі 1 227,96 грн., яка утворилася за травень 2023 жовтень 2024 року.

Таким чином, як зазначає позивач, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 40 857,80 грн.

30 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 32707). Відповідач зазначає, що у нежитлових приміщеннях, як свідчить Звіт про оцінку нерухомого майна від 31.12.2011 року, відсутні: опалення, водопостачання, каналізація, гаряче водопостачання та вентиляція. Хоча через належні відповідачу нежитлові приміщення проходять стояки внутрішньо-будинкової системи опалення житлового будинку, обігрів нежитлових приміщень у період їх експлуатації (до 24.02.2022 року) здійснювався за допомогою електроприладів. Крім того, як зазначає відповідач, ці стояки внутрішньо-будинкової системи опалення житлового будинку були нею за ізольовані у 2019 році на підставі договору № 120259 від 08.08.2019 року. Про це, як зазначає відповідач, відомо позивачеві, адже він проводить підготовку обладнання (пристроїв) для теплопостачання будинку перед кожним опалювальним сезоном. Таким чином, як зазначає відповідач, у нежитлових приміщеннях відсутня технічна можливість для отримання відповідної послуги з теплопостачання, а отже і сама послуга як така не могла надаватись позивачем. Також, відповідач зазначає, що вибуховою хвилею пошкоджені зазначені нежитлові приміщення, що унеможливлює його використання. Жодної господарської діяльності у цих приміщення відповідач не здійснює.

07 січня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 309). У відповіді на відзив зазначається, що позивач не може погодитися з висновками відповідача. Нежитлове приміщення, яке належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу вбудоване в п`ятиповерховий житловий будинок та знаходиться у тепловому контурі житлового будинку. Система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. Нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії виконується згідно з показаннями будинкового приладу обліку теплової енергії. 06.06.2023 Позивачем проведено обстеження нежитлового приміщень Відповідача та складено акт № 178/5375 готовності до опалювального періоду 2023-2024. Відповідно до Акта встановлено, що система опалення на момент обстеження не пошкоджена.

14 січня 2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 986). Відповідач зазначає, що позивач посилається на акт № 178/5375 від 06.06.2023 року, однак такий акт не доданий позивачем ні до відповіді на відзив, ні до позовної заяви. Крім того, відомості цього акту, ймовірно, й не мають доказового значення у межах цієї справи з огляду на те, що як зазначалося відповідачем у відзиві, у нежитлових приміщеннях, що належать відповідачем на праві власності, які свідчить звіт про оцінку нерухомого майна від 31.12.2011 року відсутні: опалення, водопостачання, каналізація, гаряче водопостачання та вентиляція, а отже відсутня й сама технічна можливість отримання будь-яких послуг позивача.

Після переходу справи до розгляду в порядку загального позовного провадження, відповідачем надано відзив (вх. № 5027 від 25 лютого 2025 року). У цьому відзиві зазначено, що у відповідача відсутня технічна можливість для отримання відповідної послуги з теплопостачання, а отже і сама послуга як така не могла надаватися позивачем і не надавалася. Також, відповідач зазначає, що справа не підсудна господарським судам, а має розглядатися в судах загальної юрисдикції.

На означений відзив позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 5859 від 06.03.2025 року). Позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням господарського суду Харківської області від 30.08.2017 по справі № 922/2384/17 з Відповідача на користь Позивача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 41 714,99 грн. Рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2021 по справі № 922/3879/21 з Відповідача на користь Позивача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 87 600,03 грн. Рішенням господарського суду Харківської області від 09.07.2024 по справі № 922/1579/24 з Відповідача на користь Позивача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 102 631,42 грн.

18 березня 2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6957). Відповідач не погоджується із позицією позивача, що викладена у відповіді на відзив. Вважає, що у справах, на які посилається позивач, не встановлено жодного преюдиційного факту.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

3. ВІДНОСНО ВИРІШЕННЯ СПОРУ ПО СУТІ

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. В статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 173 ГК України, зі змістом якої кореспондуються і приписи ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та визнається відповідачем, останньому з 22.03.2012 року належать на праві приватної власності нежитлові приміщення за адресою м. Харків, вул. Військова, буд. 33.

06 червня 2023 року позивачем виконана ревізія, промивка та випробування системи центрального опалення за адресою вул. Військова, 33, про що свідчить акт виконання робіт по підготовці системи теплопостачання житлового будинку к ОЗП № 178/5375 від 06.06.2023 року. Також, наявний акт № 178/5375 від 06.06.2023 року готовності до опалювального періоду 2023-2024 року будинку за адресою вул. Військова, 33. Даний акт долучений до позову. Окрім цього, 24 жовтня 2023 року позивачем складено акт № 178/782 підключення споживача за адресою вул. Військова, 33 до опалення. 26 березня 2024 року позивачем складено акт № 178/1730 відключення споживача за адресою вул. Військова, 33 від опалення.

На сайті позивача розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (п. 1 Договору про постачання теплової енергії)

Відповідно до п. 4 Договору про постачання теплової енергії, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2022-2023, 2023-2024 є приєднанням відповідача до умов Договору про постачання теплової енергії (акцептування договору). Сам факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. Відповідно до п. 32 Договору про постачання теплової енергії, плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

У відповідності до п. 30 Договору про постачання теплової енергії споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/808-2019-п#Text. Згідно з п. 31 Договору про постачання теплової енергії розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2021_tarifi_1051.pdf. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору про постачання теплової енергії).

Відповідачу направлялися рахунки-фактури, що містяться в матеріалах справи. Жодних письмових зауважень чи активних дій з боку відповідача на зазначені рахунки здійснено не було (в матеріалах справи відсутня відповідна інформація). При цьому, факт споживання відповідачем послуги підтверджується вищезазначеними актами.

Докази відключення споживача (відповідача) від загальної системи опалювання в матеріалах справи відсутні.

Відносно посилання відповідача на той факт, що він фактично не споживав ці послуги, суд зазначає наступне. 26 липня 2019 року наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 затверджено «Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води». Згідно із п. 1 Розділу І цього Порядку цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із п. 1, 3, 13 розділу ІІІ цього Порядку власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

В матеріалах справи відсутній акт про відокремлення (відключення) нежитлового приміщення відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води за формою згідно з додатком № 3 до Порядку.

За таких обставин, посилання відповідача на той факт, що вона не споживала послугу позивача, не знайшли свого підтвердження, адже в матеріалах справи відсутній акт про відокремлення (відключення) нежитлового приміщення відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води за формою, згідно з додатком № 3 до Порядку.

Водночас, суд звертає увагу, що позивачем заявлено, в тому числі, заборгованість з постачання теплової енергії за жовтень 2024 року. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2024 року позивачем складено акт № 178/1730 відключення споживача за адресою вул. Військова, 33 від опалення. Однак, акту підключення споживача на опалювальний період 2024-2025 року до суду не представлено. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з постачання теплової енергії за жовтень 2024 року у розмірі 499,19 грн.

При цьому, позивачем надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження наявності заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період: жовтень 2023 - березень 2024 у розмірі 38 831,49 (постачання теплової енергії) та 299,16 грн заборгованість за абонентську плату за цим же індивідуальним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 39 130,65 грн за Договором підлягають задоволенню в повному обсязі, а в частині стягнення 499,19 грн за жовтень 2024 року суд відмовляє з підстав не доведення позивачем підключення приміщення на опалювальний період 2024 року-2025 року.

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частини 3 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження здійснення повної оплати.

Також, позивачем заявлено до стягнення 1 227,96 грн, що є заборгованістю за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період: травень 2023 жовтень 2024 року.

З 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (надалі «Договір з технічного обслуговування та поточного ремонту»), який укладається з урахуванням ст.ст. 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України та опублікований на офіційному сайті Позивача в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022 року. Згідно положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Відповідно до п. 4 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги. Згідно п. 5 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором. Відповідно до п. 6 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150. Згідно п. 13 Договору з технічного обслуговування та поточного ремонту, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Факт отримання Відповідачем послуги підтверджується актами готовності житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Військова, 33 до опалювальних періодів 2023-2024. Відповідачу направлялися рахунки-фактури, що містяться в матеріалах справи. Доказів оплати означеної заборгованості до суду не надано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, а саме у розмірі 1 227,96 грн.

Отже, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо посилання відповідача на звіт про оцінку нерухомого майна на адресою м. Харків, вул. Військова, буд. 33 і що у ньому зазначено про відсутність опалення, водопостачання, каналізації, гарячого водопостачання та вентиляції, то суд зазначає, що дата такої оцінки зазначена 31.12.2011 року. Натомість, спірним періодом у даній справі є 2023 -2024 роки, тобто зазначена у звіті інформація є не релевантною. Крім того, звіт про оцінку майна застосовний як джерело доказу лише для визначення вартості майна, а не з`ясування питання наявності чи відсутності заборгованості за договорами щодо постачання теплової енергії.

Також, щодо посилання відповідача на той факт, що опалення було ізольовано, суд зазначає наступне. До суду надано договір між ФОП Медведською С.М. та відповідачем щодо теплоізоляції. Однак, представлений договір та акт не свідчать про відключення у відповідача систем опалення, що погоджено з позивачем у передбачений законом спосіб (вище в рішенні зазначено щодо акту відокремлення (відключення) нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води за формою згідно з додатком № 3 до Порядку).

Окремо суд звертає увагу, що посилання відповідача на те, що приміщення після обстрілу не використовувалося поза яким сумнівом не впливає на постачання в цей будинок теплової енергії та споживання її відповідачем. Якщо у відповідача мали місце об`єктивні обставини щодо неможливості користування послугами позивача через обстріл, то відповідач мав би звернутися до позивача з метою повідомлення цих обставин та врегулювання у відповідності до чинного законодавства питання відключення від системи опалення. Крім того, посилання відповідача на фототаблиці приміщення, в якості підтвердження пошкодження майна та, відповідно, відсутності постачання теплової енергії спростовується актами про підключення та відключення будинку від опалення, а також відсутністю в матеріалах справи акта про відключення приміщення від централізованого опалення.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Господарського суду Харківської області від 09 липня 2024 року у справі № 922/1579/24, від 29 листопада 2021 року у справі № 922/3879/21, від 30 серпня 2017 року у справі № 922/2384/17 вже стягувалася заборгованість за інші період з відповідача. У цих рішеннях встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 4814-В-С від 22.03.2012 ФОП Первомайська О.Е. (далі - Відповідач) є власником нежитлового приміщення загальною площею 83,4 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Військова, 33, а саме: нежитлового приміщення 1-го поверху № 19, 20, 20а, 21, загальною площею 75,9 кв.м.; 34/100 частки нежитлових приміщень 1-го поверху № 23, 24, 32 площею 6,9 кв.м.; 17/100 частки нежитлового приміщення 1-го поверху № XVIII площею 0,6 кв.м. в житловому будинку літ "А-5". При цьому, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач є зареєстрованою в якості ФОП з 22.08.2002 року і діяльність не є припиненою, а з урахуванням факту, встановленого судами, що дане приміщення придбано ФОП Первомайською О.Е., то справа віднесена до юрисдикції саме господарських судів, а не судів загальної юрисдикції, як то зазначає відповідач.

4. ВІДНОСНО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Первомайської Олени Едуардівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11; ; р/р НОМЕР_2 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МВФ 351823, ) заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період: жовтень 2023 - березень 2024 в сумі 38 831,49 грн, заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період травень 2023 року жовтень 2024 року в сумі 299,16 грн, заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період травень 2023 року жовтень 2024 року в сумі 1 227,96 грн, а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 2 392,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "24" березня 2025 р.

Суддя Н.В. Калініченко