ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.03.2025 Справа №905/46/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні

послуги" (, вул.Січових Стрільців, буд.4Д, м.Дніпро, 49001)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» (, вул.Орджонікідзе, буд.10, м.Краматорськ, Донецька область,84313)

про стягнення заборгованості у розмірі 31495,10 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави позовної заяви

На розгляд Господарського суду Донецької області передано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» про стягнення боргу у розмірі 31495,10 грн з яких: 22900,16 грн сума боргу за спожиту у березні, травні 2022 електричну енергію; 3% річних у розмірі 1811,46 грн нарахованих у період з 09.04.2022 по 30.11.2024 за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті електроенергії, спожитої у березні, травні 2022; інфляційні втрати у розмірі 6783,48 грн нараховані з 01.05.2022 року по 31.10.2024 за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії спожитої у березні, травні 2022.

Позов обґрунтований тим, що позивач у березні та травні 2022 поставив відповідачу електричну енергію, вартість якої відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Заперечення учасників судового процесу

Відзив на позовну заяву

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» своїм правом на подання відзиву відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України не скористалось. Будь - яких інших заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Хід розгляду справи та процесуальні дії

Ухвалою суду від 27.01.2025 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/46/25; справу №905/46/25 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Зі змісту позовної заяви та згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» є вул.Орджонікідзе, буд.10, м.Краматорськ, Донецька область,84313.

Направлення ухвали суду від 27.01.2025 здійснювалось засобами поштового зв`язку на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» (вул.Орджонікідзе, буд.10, м.Краматорськ, Донецька область,84313).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.01.2025 направлялась відповідачу судом засобами поштового зв`язку на вищезазначену адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується матеріали справи.

03.02.2025, на адресу Господарського суду Донецької області повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №495 з якого вбачається, що ухвалу суду від 27.01.2025 отримано 31.01.2025 Васильєвим.

Відповідно до ч. 3 та ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінет - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про перебування відповідача за іншою адресою ніж та, що зазначалась вище.

Крім того, на момент відправлення ухвали суду про відкриття провадження у справі згідно бази даних Автоматизованої системи Діловодства спеціалізованого суду судом встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» не зареєстрований електронний кабінет в Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Отже, направлення ухвали суду рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним.

13.02.2025, через підсистему "Електронний суд", надійшло повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» б/н від 12.02.2025 (вх.№01-41/1377/25) про продовження терміну розгляду справи №905/46/25 у зв`язку з тим, що доступ до офісного приміщення утруднений, оскільки воно постраждало внаслідок бойових дій (аналогічне за змістом повідомлення надійшло через канцелярію суду 17.02.2025 вх.№886/25).

17.02.2025, через підсистему "Електронний суд", надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» б/н від 17.02.2025 (вх.№01-41/1497/25) про вступ у справу представника та надання доступу до електронної справи.

На виконання вказаної заяви, судом було забезпечено доступ відповідача до матеріалів справи в підсистемі "Електронний суд". а відповідачем здійснено реєстрацію електронного кабінету.

14.03.2025, через підсистему "Електронний суд", надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" б/н від 14.03.2025 (вх.№01-41/2493/25), у якій позивач зазначає, що відповідачем 13.03.2025 по договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 №323901 здійснено платіж без чіткого призначення на суму 22900,16 грн.В рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період березень, травень 2022 зараховано платіж від 13.03.2025 на суму 22900,16 грн. В заяві позивач зазначає, що заборгованість за спожиту у березні, травні 2022 електричну енергію - відсутня. Залишились несплаченими 3% річних у розмірі 1811,46 грн та інфляційні збитки у розмірі 6783,48 грн.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та перевірка їх доказами

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" 01.01.2019 укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №323901.

Відповідач приєднався до умов договору шляхом подання заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору на умовах Публічної комерційної пропозиції постачальника електричної енергії "Донецькі енергетичні послуги" "Базова". Початок постачання з 01.01.2019.

У зв`язку з російською агресією, проведенням бойових дій у Донецькій області, оригінал заяви-приєднання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» не зберігся.

Позивач звертався до відповідача на електронну пошту з повідомленням про оформлення дубліката документів, що підтверджують права споживачів на отримання електричної енергії, а саме заяви-приєднання, на підтвердження чого до матеріалів справи додано фото екрану з електронної пошти позивача.

З фото екрану електронної пошти позивача вбачається, що 18.06.2023 останній надіслав на електронну пошту відповідача () повідомлення наступного змісту: "Шановний клієнт! У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, проведенням активних бойових дій, окупацією частини території Донецької області Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» втратило доступ до паперових документів. 3 цього приводу пропонуємо Вам оформити дублікати документів, що підтверджують права споживачів на отримання електричної енергії, а саме заяви-приєднання (Дод.1) до умов договору про постачання електричної енергії). Надаємо Вам для підпису дублікат Заяви-приєднання. Просимо Вас, один примірник, підписаний з Вашого боку та скріплений печаткою (при наявності), повернути до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на електронну адресу: , або поштову адресу: м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, буд.7. Якщо у Вас є в наявності даний документи, відправте будь-ласка скан. копію на ел. адресу, або на вайбер 095-214-30-15 (будь-яким зручним для Вас способом) Дякуємо Вам за співпрацю!"

Відповіді на вказане повідомлення матеріали справи не містять.

На підтвердження наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем до матеріалів справи додано виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" від 21.12.2018, 23.09.20219, 14.09.2020 та виписки по особовому рахунку від 20.10.2021, 12.11.2021, з яких вбачається, що Товариством з обмеженою. відповідальністю "ЛЕКР" здійснювалась оплата на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" у призначеннях платежу було зазначено, що оплата здійснюється за електричну енергію.

До матеріалів справи позивачем додано копію договору про постачання електричної енергії споживачу.

Крім того, вказаний договір розміщено на офіційному сайті Позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ та комерційні пропозиції до нього.

Судом перевірено зміст копії договору наданого позивачем до позовної заяви та зміст договору розміщеного на сайті позивача, та встановлено, що договори за змістом є однаковими.

Відповідачем не надано жодних заперечень проти тверджень позивач про існування між сторонами договірних відносин з поставки електричної енергії з 01.01.2019 року.

Згідно з умовами п.1.1 договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі споживач) постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього договору.

Згідно з п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо, зокрема: об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи, у встановленому законодавством порядку; постачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; споживач є стороною діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Пунктом 3.4. договору визначено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору.

Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Відповідно до п.5.2. договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Пунктом 5.4. договору визначено, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором. У випадках застосування до Споживача погодинних (диференційованих) цін на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних погодинних (диференційованих) цін.

Згідно з п.5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п.5.7. длоговору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Пунктом 6.2 встановлено, що споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору .

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору почнають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднання та сплати рахунка (квитанції) постачальника (п. 13.1 договору).

Позивачем до матеріалів справи додано копію публічної комерційної пропозиції «Базова» постачальника електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги».

Відповідно до п.2 комерційної пропозиції територія, на якій пропонується відповідна комерційна пропозиція, визначається територією провадження господарської діяльності з розподілу (передачі) оператора системи, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі" (Україна , в межах належності електромереж відповідного оператора розподілу).

Згідно з п.3.1. комерційної пропозиції розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у рахунку на оплату та на сайті Постачальника.

Пунктом 4.3. комерційної пропозиції визначено, що після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії.

Рахунок за фактично відпущену електричну енергію формується Споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» з моменту реєстрації Споживача в сервісі не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. Рахунок за фактично відпущену електричну енергію, надається Постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду у відповідному центрі обслуговування , якщо клієнт не є користувачем сервісу «Особовий кабінет». У разі неотримання рахунку споживачем в центрі обслуговування або у сервісі «Особовий кабінет», Постачальник не пізніше ніж на шостий робочий день після закінчення розрахункового періоду направляє рахунок клієнту на ел.адресу Споживача, зазначену в заяві приєднанні (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення Постачальником ел.листа). У разі відсутності інформації про ел.адресу Споживача, постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку Споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач). Надані Постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем, протягом п`яти робочих днів з дати отримання (п.5.2 комерційної пропозиції).

Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п. 5.3. комерційної пропозиції).

Згідно з п.10.1.комерційної пропозиції цей договір укладається на строк 1 (один) рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до Договору та оплати рахунку визначеного в п. 5.1. Комерційної пропозиції.

Відповідно до п.10.2. комерційної пропозиції договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 (двадцять один) день до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Судом відмічається, що відповідачем не надано жодних заперечень щодо поданих до матеріалів справи позивачем копії договору та комерційної пропозиції.

На підтвердження виконання умов договору, позивачем до матеріалів справи надано акти прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки на спожиту електроенергію за період березень 2022 та травень 2022 на загальну суму 31256,51 грн, зокрема:

- акт прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) за березень 2022, відповідно до якого спожито електроенергії у кількості 4906 кВт*год. та рахунок за спожиту електричну енергію №323901 за березень 2022 від 01.04.2022 на суму 28365,30 грн;

- акт прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) за травень 2022, відповідно до якого спожито електроенергії у кількості 500 кВт*год. та рахунок за спожиту електричну енергію №323901 за травень 2022 від 06.06.2022 на суму 2891,21 грн.

Акт та рахунок за березень 2022 підписано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» та директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР".

Акт та рахунок за травень 2022 підписано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» та скріплено печаткою товариства, підпису відповідача акт та рахунок не містять.

На підтвердження обсягу спожитої електричної енергії відповідачем, позивачем до матеріалів справи додано лист оператора системи розподілу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» №08-24/1383 від 16.10.2024, в якому повідомлено, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР" протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця березень, травень 2022 був наданий звіт по фактичним показникам приладів обліку за точками комерційного обліку (площадкам вимірювання) оператору системи розподілу Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі». Згідно цих звітів за розрахунковий період березень, травень 2022 року був визначений фактичний обсяг спожитої (розподіленої) електроенергії Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР", а саме у березні 2022 фактичний корисний відпуск електроенергії по ТКОЕЕ складає 4906 кВт*год, у травні 2022 фактичний корисний відпуск електроенергії по ТКОЕЕ складає 500 кВт*год.

Направлення акту приймання-передавання та рахунку на оплату за травень 2022 здійснювалось на електронну пошту відповідача () 07.06.2022, на підтвердження чого до матеріалів справи додано фото екрану з електронної пошти позивача.

Позивачем надано пояснення про те, що після погашення нарахувань за попередній розрахунковий період (який не увійшов до позовного), в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період березень 2022 зараховано 6746,86 грн, як надлишок оплати від 20.10.2021, за розрахунковий період травень 2022 зараховано 1609,49 грн, як надлишок оплати від 12.11.2021. За розрахунковий період березень, травень 2022 відповідачу нараховано 31256,51 грн, а сплачено 8356,35 грн, станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за договором становить 22900,16 грн.

Під час розгляду справи судом, позивачем до матеріалів справи додано копію банківської виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" станом на 13.03.2025, з якої вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» 13.03.2025 сплачено 22900,16 грн з призначенням платежу "за спожиту електроенергію згідно рахунку №323901 від 06.06.2022".

З письмових пояснень позивача вбачається, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізитах призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

В рахунок погашення нарахувань за розрахункові періоди березень, травень 2022 зараховано платіж від 13.03.2025 на суму 22900,16 грн.

Разом з цим, отримавши від відповідача суму у розмірі 22900,16 грн., позивач не змінив, не зменшив свої позовні вимоги.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За правовою природою типовий договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним і регламентує порядок та умови постачання електричної енергії, відтак до нього застосовуються положення статей 633 та 634 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як визначено у ч.ч.1, 2 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

За приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018.

Так, п.1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Судом встановлено з офіційного веб порталу регулятора https://www.nerc.gov.ua/ Національної комісії, що здійснює державне державне регулювання у сферах енергетики та комунальних, що відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018 (зі змінами відповідно до постанови НКРЕКП від 03.11.2021 № 1925) Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» є електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

За приписами п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення (у редакції закону на момент виникнення договірних відносин), внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Згідно з п.3.1.7 зазначених правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Як визначено у абз.5 п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції закону на момент виникнення договірних відносин) фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

З урахуванням наданих позивачем пояснень та відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача судом встановлено наступне.

Відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу шляхом підписання заяви-приєднання. В подальшому оригінал заяви-приєднання був втрачений через збройну агресію та військові дії Російської Федерації. Позивач звернувся із листом до відповідача з повідомленням про оформлення дублікату заяви-приєднання, що підтверджується фото екрану з електронної пошти позивача. Відповіді відповідача на повідомлення позивача матеріали справи не містять.

На підтвердження існування договірних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", останнім до матеріалів справи додано банківські виписки з рахунку позивача, які свідчать про здійснення відповідачем оплати за поставлену електричну енергію.

Надані позивачем докази про переказ відповідачем грошових коштів як у грудні 2018 року так і 2021 році, свідчать про те, що договір про поставку електричної енергії споживачу є укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги".

Заперечень від відповідача щодо встановлених вище судом обставин, матеріали справи не містять.

На підтвердження об`ємів постачання позивачем відповідачу та споживання відповідачем електричної енергії протягом березня 2022 та травня 2022, позивачем надано лист №08-24/1383 від 16.10.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі» про фактичний обсяг спожитої (розподіленої) електроенергії Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКР", а саме у березні 2022 у розмірі 4906 кВт*год та у травні 2022 у розмірі 500 кВт*год.

Вищевказані обставини підтверджуються актами приймання-передавання товарної продукції (електроенергії), а саме: актом прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) за березень 2022, та актом прийняття передавання товарної продукції (електроенергії) за травень 2022.

Судом встановлено, що акт за березень 2022 підписано відповідачем без зауважень, акт за травень 2022 підпису відповідача не містить.

На підставі вищевказаних відомостей щодо обсягу спожитої електричної енергії, позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату вартості спожитої електричної енергії, рахунок за березень 2022 підписаний представниками позивача та відповідача. Рахунок за травень 2022 разом з актом приймання передачі було направлено позивачем на електронну адресу відповідача 07.06.2022. Відповідач не спростував обставини пов`язані з отриманням або не отриманням від позивача вказаного акту та рахунку.

Відповідачем не спростовано факт споживання електричної енергії у березні 2022 та травні 2022.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок з позивачем у строки та порядок, що передбачені умовами договору та комерційної пропозиції.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача стосовно обсягів спожитої електроенергії та порядку проведення розрахунків за неї, суд погоджується з визначеними Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» обсягами постачання електричної енергії та застосованими позивачем цінами.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.5.7 договору та п.5.2 комерційної пропозиції визначено порядок здійснення споживачем оплати рахунку постачальника за спожиту електричну енергії.

Як встановлено судом, рахунок за березень 2022 підписано відповідачем 01.04.2022, рахунок за травень 2022 було направлено позивачем на електронну адресу відповідача 07.06.2022, що підтверджується фото екрану з електронної пошти позивача.

З урахуванням положень п. 5.7 договору та п.5.2 комерційної пропозиції строк оплати поставленої електричної енергії за актом приймання-передавання за березень 2022 є таким, що настав 08.04.2022; за травень 2022 є таким, що настав 13.06.2022 (12.06.2022 вихідний день - неділя).

За таких обставин, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання електричної енергії. Позивачем відповідачу було поставлено електричну енергію у березні 2022 та травні 2022 на суму 31256,51 грн. Позивачем у зв`язку з наявністю на рахунку відповідача переплати по договору ще з листопада 2021 року, в рахунок погашення вартості спожитої електричної енергії у березні 2022 року зараховано 6746,86 грн, як надлишок оплати від 20.10.2021 та в рахунок погашення вартості спожитої електричної енергії у травні 2022 року зараховано 1609,49 грн, як надлишок оплати від 12.11.2021. На момент звернення позивача із позовною заявою до суду заборгованість за поставлену електричну енергію у період березень 2022 та травень 2022 складала 22900,16 грн, з яких заборгованість за березень 2022 у розмірі 21618,44 грн та заборгованість за травень 2022 у розмірі 1281,72 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 22900,16 грн після відкриття провадження у цій справі, а саме 13.03.2025 переказавши позивачу 22900,16 грн. Позивачем надано пояснення, що відповідачем сплачено грошові кошти без чіткого призначення платежу, в рахунок погашення нарахувань за розрахункові періоди березень 2022 та травень 2022, позивачем з суми платежу зараховано в рахунок погашення заборгованості за березень 2022 та травень 2022 суму у розмірі 22900,16 грн, що підтверджується позивачем та наданими ним банківськими виписками.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що кошти у розмірі 22900,16 грн переказані відповідачем на рахунок позивача після відкриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №905/46/25 в частині стягнення основного боргу у розмірі 22900,16 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім стягнення основного боргу, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, розрахунок яких міститься у позовній заяві.

Судом встановлено, що позивач нараховує інфляційні втрати у розмірі 6783,48 грн, що нараховуються: на суму 21618,44 грн за період з 01.05.2022 по 31.10.2024; на суму 1281,72 грн за період з 01.07.2022 по 31.10.2024.

Суд не погоджується із здійсненими розрахунками позивача, а саме із сумами заборгованості за актами прийняття-передавання товарної продукції, на які нараховуються інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до абз.2 п.4.24 Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Як вбачається з наданих позивачем пояснень, у відповідача була наявна переплата у загальному розмірі 8356,35 грн, з яких 6746,86 грн надлишок оплати від 20.10.2021 та 1609,49 грн надлишок оплати від 12.11.2021.

Тобто, станом на момент виникнення грошових зобов`язань у відповідача щодо оплати вартості спожитої електричної енергії у березні 2022 року станом на 08.04.2022, у відповідача була наявна передплата у розмірі 8356,35 грн, що повинна була бути врахована позивачем у погашення заборгованості за березень 2022 року у повному обсязі, а не як здійснено позивачем частково за березень 2022 року та частково за травень 2022 року. Така поведінка позивача розціюється судом як неправомірна, оскільки такі умови не погоджені сторонами в договорів, в комерційній пропозиції та суперечать Правилам і призводить до збільшення розмірі 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, а саме: на 2008,95 грн (борг за березень 2022 року) за період з 01.05.2022 по 31.10.2024 та на суму 2891,21 грн (борг за травень 2022) за період з 01.07.2022 по 31.10.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, від 08.05.2019 у справі №904/2156/18, від 20.09.2019 у справі №904/4342/18, від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, від 29.04.2020 у справі №910/1193/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 01.10.2020 у справі №910/11820/18.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат складає 6667,20 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання підлягають задоволенню частково у розмірі 6667,20 грн

Враховуючи встановлені вище обставини, судом здійснено перерахунок 3% річних, а саме; на суму 20008,95 грн за період з 09.04.2022 по 30.11.2024 та на суму 2891,21 грн за період з 14.06.2022 по 30.11.2024.

За розрахунком суду розмір 3% річних складає 1802,69 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню частково на суму 1802,69 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у частково.

Судові витрати

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а саме несплати вартості отриманої електроенергії у строки погоджені в договорі, що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом, суд вважає за можливе витрати щодо сплати судового збору в сумі 2412,78 грн покласти на відповідача та стягнути цю суму з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 76, 79, 86, 123, 129, п.2 ч.1 ст.231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Закрити провадження у справі №905/46/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 22900,16 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКР» (, вул.Орджонікідзе, буд.10, м.Краматорськ, Донецька область,84313) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (, вул.Січових Стрільців, буд.4Д, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49001) 3% річних у розмірі 1802 (одна тисяча вісімсот дві) грн 69 коп, інфляційні втрати у розмірі 6667 (шість тисяч шістсот шістдесят сім) грн 20 коп та судовий збір у розмірі 2412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн 78 коп.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подано учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2025.

Суддя Д.М. Огороднік