ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/1856/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Юрченка Леоніда Володимировича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 (суддя Бєлік В.Г.)

у справі № 904/1856/22

за заявою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до боржника Фізичної особи-підприємця Юрченка Леоніда Володимировича

про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж (далі - КПТМ) "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Юрченка Леоніда Володимировича (далі - боржник) 79 896,42 грн заборгованості за теплову енергію, 154,35 грн за абонентське обслуговування, 10 728,53 грн збитків від інфляції та 1 475,09 грн 3 % річних.

Заява обґрунтована невиконанням боржником встановлених Законом та договором № 2468 від 01.08.1999 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання обов`язків зі сплати платежів у період з 01.11.2019 по 31.05.2022.

Господарським судом Дніпропетровської області видано судовий наказ від 11.07.2022, яким стягнуто з ФОП Юрченка Л.В. на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" 79 896,42 грн заборгованості, 154,35 грн за абонентське обслуговування, 10 728,53 грн збитків від інфляції, 1 475,09 грн3% річних та 248,10 грн витрат по сплаті судового збору.

25.03.2024 ФОП Юрченко Л.В. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про скасування судового наказу, в якій також просив поновити строк на подання заяви, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки наказ на його адресу не надходив, про його існування заявник дізнався лише коли на підприємство на якому він працює надійшли документи з виконавчої служби.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 у справі № 904/1856/22 відмовлено у поновлені пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу та повернуто її заявнику.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення строку на подання заяви, оскільки матеріали справи містять докази вручення боржнику 19.08.2022 копії судового наказу разом із копією заяви стягувача про видачу судового наказу з додатками, у зв`язку з чим заяву про скасування судового наказу було подано боржником після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 157 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, що є підставою для її повернення заявнику.

ФОП Юрченко Л.В. подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 у справі № 904/1856/22, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом отримання ним листа, оскільки в ньому відсутнє прізвище особи якій було вручено судовий наказ та додані документи, а підпис проставлено не Юрченко Л.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 відкрито апеляційне провадження у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

21.06.2024 до апеляційного суду надійшов відзив КПТМ "Криворіжтепломережа" із запереченями на апеляційну скаргу.

01.07.2024 до апеляційного суду надійшла відповідь ФОП Юрченко Л.В. на відзив та клопотання про поновлення строку на подання відповіді (суду надіслані поштою 27.06.2024), з огляду на те, що відзив був отриманий 21.06.2024, а у період з 24.06.2024 по 26.06.2024 Юрченко Л.В. знаходився на лікуванні.

Частиною 1 статті 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів вважає за можливе поновити строк на подання ФОП Юрченко Л.В. відповіді на відзив.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2024 прийнято апеляційну скаргу до провадження у складі колегії суддів: Мороз В.Ф. (головуючий), Чередко А.Є., Верхогляд Т.А.

20.01.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання КПТМ "Криворіжтепломережа" з доказами стягнення з боржника заборгованості за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2022.

Відповідно до ст.ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом статті 154 ГПК України передбачено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

Господарським судом Дніпропетровської області видано судовий наказ від 11.07.2022, яким стягнуто з ФОП Юрченка Л.В. на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" 79 896,42 грн заборгованості, 154,35 грн за абонентське обслуговування, 10 728,53 грн збитків від інфляції, 1 475,09 грн 3 % річних та 248,10 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 156 ГПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Положеннями статті 157 ГПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України); 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником. До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті. У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Частиною 2 статті 158 ГПК України визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до норм статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 ГПК України).

В частині 3 статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Зазначеними нормами чітко встановлено процесуальну поведінку, відповідно до якої учасники справи зобов`язані діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строків на подання заяви боржника про скасування судового наказу. Для цього особа, зацікавлена у поданні такої заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, у передбачені законодавством строки.

Водночас інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дотримання процесуальної дисципліни учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/186/21).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 ГПК України).

З наведеного вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк був пропущений та чи підлягає він поновленню. ГПК України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, копія судового наказу від 11.07.2022 разом із копією заяви стягувача з доданими до неї документами надіслані боржнику 15.08.2022 за адресою: 50004, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Іорданська, буд. 9. З відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором № 613 721), вказані документи отримані боржником 19.08.2022.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

У зв`язку з ненадходженням до суду від боржника заяви про скасування судового наказу, в строк передбачений ч. 1 ст. 157 ГПК України, судовий наказ № 904/1856/22 від 11.07.2022 набрав законної сили 09.09.2022.

Лише 25.03.2024 ФОП Юрченко Л.В. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про скасування судового наказу, в якій просив поновити строк на подання цієї заяви.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що матеріали справи не містять доказів неотримання або вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором № 613 721) особі, яка не була уповноважена на вчинення відповідних дій від імені ФОП Юрченка Л.В., а саме по собі заявлення стороною обставин невідповідності підпису на рекомендованому повідомленні, без надання відповідних доказів, чи наведення переконливих обставин, не може вважатися встановленою обставиною та братися судом до уваги. З цих підстав, скаржник не довів належними доказали неможливість одержання такого листа його уповноваженими представниками, як і не довів той факт, що підпис було проставлено сторонньою особою.

Суд ураховує, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (пункт 27 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", заява № 24402/02).

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

З огляду на невиконання ФОП Юрченко Л.В. вимог процесуального законодавства, а саме у зв`язку з недоведеністю поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені його клопотання про поновлення строку, встановленого для подання заяви про скасування судового наказу, та правомірно повернув заявнику цю заяву.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено обґрунтованості апеляційної скарги, а отже апеляційний суд погоджується із ухвалою господарського суду і підстав для її скасування або зміни не має.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275-279 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Юрченка Леоніда Володимировича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 у справі № 904/1856/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2024 у справі № 904/1856/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Т.А.Верхогляд