ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"31" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3881/23
Суд, розглянувши заяву представника приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про ухвалення додаткового рішення в справі
за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»
до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКАР СЕРВІС»
про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,
без виклику представників учасників справи
11 березня 2025 року в справі №911/3881/23 ухвалене рішення, відповідно до якого, позов приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКАР СЕРВІС» (далі відповідач) про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задоволений повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 569 732,66 грн. вартості необлікованої електричної енергії та 983,37 грн. трьох процентів річних.
Звертаючись із цим позовом до суду, позивач, зокрема, просив стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
14 березня 2025 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в справі №911/3881/23, разом із доданими документами, в якій вона просила суд стягнути з відповідача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши вищевказану заяву, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат у цій справі представник позивача подала копії: договору №1913-КОЕ про надання правової допомоги від 01 грудня 2022 року; додаткової угоди №43 від 15.06.2021 року до договору №1913-КОЕ про надання правової допомоги від 01.12.2020 року; додаткової угоди №1913-КОЕ/44 від 30.12.2021 року до договору №1913-КОЕ про надання правової допомоги від 01.12.2020 року; додаткової угоди №45 від 28.12.2022 року до договору про надання правової допомоги №1913-КОЕ від 01.12.2020 року; додаткової угоди №46 від 27.11.2023 року до договору №1913-КОЕ/44 про надання правової допомоги від 01.12.2020 року; додаткової угоди №47 від 28.11.2023 року до договору про надання правової допомоги №1913-КОЕ від 01.12.2020 року; договору про надання правничої допомоги №6264-КОЕ від 22.10.2024 року; витягу з Єдиного реєстру адвокатів України; акту наданих послуг №911/3881/23-КРЕМ від 13 березня 2025 р.; додатку №1 до акту про надання послуг №911/3881/23-КРЕМ від 13.03.2025 р.; довіреності №166/2024 від 18.04.2024, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серії КС №8021/10.
Судом встановлено, що 01 грудня 2020 року між адвокатським об?єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» та позивачем був укладений договір №1 про надання правової допомоги (далі договір), відповідно до умов якого, адвокатське об?єднання «ПЕРШИЙ РАДНИК» зобов?язувалось надавати позивачу правову допомогу за окремими письмовим або усним дорученням позивача в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а позивач зобов?язувався оплатити надані послуги.
Пунктом 3.1. договору встановлено, що приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг.
Позивач зобов?язаний протягом 1 (одного) календарного дня з моменту отримання акту наданих послуг прийняти надані адвокатським об?єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» послуги шляхом підписання отриманого акту наданих послуг або направити позивачу мотивовану відмову від приймання наданих послуг у разі невідповідності наданих послуг умовам цього договору з переліком виявлених недоліків і строком їх усунення (п. 3.3. договору).
Відповідно до п. 4.2. договору, вартість послуг, розмір витрат позивача та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід?ємною частиною даного договору.
Згідно з п. 5.1. договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до « 31» грудня 2021 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов?язань.
Відповідно до п. 1 додаткової угоди №46 від 27.11.2023 року до договору про надання правової допомоги №1913-КОЕ від 01.12.2020 року, сторони дійшли згоди викласти п. 5.1. договору в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з моменту підписання кожною стороною та діє до 31.12.2024 року включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення».
Як вбачається з додатку №1 до акту про надання послуг №911/3881/23-КРЕМ від 13.03.2025р., копія якого долучена до матеріалів справи, позивачу надані послуги: 1) правовий аналіз наданої позивачем документації, збір доказів та визначення засобів доказування, вартістю 3 000,00 грн.; 2) складання, формулювання та направлення позовної заяви від 15.02.2023р. та додатків до неї до Господарського суду Київської області та відповідачу, вартістю 5 000,00 грн.; підготовка відповіді на відзив по справі №911/388123 та направлення відповідачу та до Господарського суду Київської області, вартістю 2 000,00 грн., всього 10 000,00 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (ця правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в додаткових постановах від 20.05.2019 року в справі №916/2102/17, від 25.06.2019 року в справі №909/371/18, в постановах від 05.06.2019 року в справі №922/928/18, від 30.07.2019 року в справі №911/739/15 та від 01.08.2019 року в справі №915/237/18).
Судом встановлено, що представник позивача під час надання правової допомоги позивачу в цій справі підготувала позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву.
Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Судом встановлено, що звертаючись із позовом до суду, представник позивача просила стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а в заяві від 14.03.2025 року представник позивача просила стягнути з відповідача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Документів, що підтверджували б неможливість передбачити ці витрати на час проведення попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача суду не надала.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. 4 ч. 1 ст. 1, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, ч. ч. 2, 3 ст. 13, ст. 123, ч. ч. 2, 3, 4, 6 ст. 126, ч. ч. 5, 6, 8 ст. 129, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Задовільнити частково заяву приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити в іншій частині заяви.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення додаткового рішення.
Додаткове рішення складене 31.03.2025 року.
Суддя С. Грабець