РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2025Справа № 910/13546/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Котиші П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Троянівське" до 1. Національної поліції України, 2. Управління Служби безпеки України в Рівненській області про стягнення 2 115 352,50 грн., за участю представників: позивача - Мельникової Л.В., відповідача-1 - Замостного О.І., відповідача-2 - Михайлюка Е.І.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів про солідарне стягнення в рахунок відшкодування шкоди 1 369 890,00 грн. упущеної вигоди та 745 462,50 грн. збитків на підставі статей 321, 623, 1173, 1174, 1176, 1190, 1192 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання ухвали.

14.11.2024 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій позивач просив вважати відповідачами у даній справі Національну поліцію України та Управління Служби безпеки України в Рівненській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.12.2024 року.

05.12.2024 року відповідачем-2 до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

05.12.2024 року відповідачем-1 до суду подано відзив на позовну заяву.

09.12.2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив поданого відповідачем-2.

10.12.2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив поданого відповідачем-1.

11.12.2024 року відповідачем-2 до суду подано заперечення на відповідь на відзив.

16.12.2024 року відповідачем-2 до суду подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2024 року викликано представників сторін на 27.01.2025 року у зв`язку з тим, що судове засідання 16.12.2024 року не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 року клопотання про витребування доказів Управління Служби безпеки України в Рівненській області задоволено, зобов`язано Головне слідче Управління Національної поліції України () з матеріалів кримінального провадження № 0000047 надати суду належним чином завірені копії: заяви-клопотання в.о. директора ДП "ДГ "Білокриницьке" Слободяна Р.В. на адресу УСБУ в Рівненській області щодо надання дозволу на проведення збору врожаю кукурудзи 2020 року на земельних ділянках кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224; відповіді УСБУ в Рівненській області від 24.11.2020 року № 6/249-1767, про надання дозволу ДП ДГ "Білокриницьке" на збір саме ДП ДГ "Білокриницьке" врожай кукурудзи на земельних ділянках кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224; відповіді ДП ДГ "Білокриницьке" щодо проведення збору врожаю кукурудзи із земельних ділянок кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224, на адресу УСБУ в Рівненській області з доданими - двадцятьма товарно-транспортними накладними щодо збору та відвантаження до ДП ДГ "Білокриницьке" зерна кукурудзи вагою 386250 кг. Та відкладено підготовче засідання на 03.03.2025 року.

06.02.2025 року Національною поліцією України до суду подано документи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2025 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимоги позивача про солідарне стягнення в рахунок відшкодування шкоди 1 369 890,00 грн. упущеної вигоди та 745 462,50 грн. збитків понесених у зв`язку з втратою майна на підставі статей 321, 623, 1173, 1174, 1176, 1190, 1192 Цивільного кодексу України, оскільки позивач вважає, що Управління Служби безпеки України в Рівненській області, як орган який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000047 від 08.04.2020 року ініціював фактично безпідставне накладання арешту на майно позивача та згідно ухвали суду був зобов`язаний забезпечити збереження і передачу такого майна, однак цього не зробив, нарівні з Головним слідчим управлінням Національної поліції України, яке наразі здійснює досудове розслідування відповідного кримінального провадження та має нести солідарну відповідальність за втрачене майно та завдані збитки власнику такого майна.

Судом встановлено, що 08.04.2020 року слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Рівненській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України, розслідування яких здійснюється в рамках кримінального провадження за № 0000047, а саме, що у період з вересня 2018 року по березень 2020 року службовими особами Державного підприємства "Дослідне господарства "Білокриницьке" (), зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч цілей статутної діяльності підприємства, проведено збиткові господарські операції щодо реалізації самостійно вирощеного зерна кукурудзи за ціною нижче середньоринкової, чим спричинено розтрату майна суб`єкта господарювання державної форми власності. Крім того, службові особи ДП ДГ "Білокриницьке", зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою зі службовими особами ПАТ "Троянівське", з метою отримання неправомірної вигоди, у період з 01.06.2020 року, вчиняють дії спрямовані на реалізацію вирощеної ДП ДГ "Білокриницьке" сільськогосподарської продукції, шляхом подання до контролюючих органів бухгалтерських документів та статистичних даних із заниженням її кількісних показників, крім того невстановлені особи з числа Національної академії аграрних наук України, за попередньою змовою з іншими особами, за грошову винагороду домовились про призначення на керівну посаду ДП ДГ "Білокриницьке" підконтрольної собі особи з метою привласнення врожаю вирощеного на полях цього господарства.

В ході проведення СУ ГУНП в Рівненській області досудового розслідування встановлено, що 08.04.2020 року між ДП ДГ "Білокриницьке", укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції № 0804ВК, предметом якого є зобов`язання ДП ДГ "Білокриницьке" виростити та передати у власність ПП "Холдер Агро" сільськогосподарську продукцію вирощену на земельних ділянках на території Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області, площею 601,42 га та Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, площею 1009,45 га. 08.04.2020 року між ДП ДГ "Білокриницьке" в особі виконуючого обов`язки директора ОСОБА_1 та ПАТ "Троянівське", укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції № 01/08-04-2020, в забезпечення виконання якого, 28.04.2020 року ДП ДГ "Білокриницьке" видано Товарну аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області та зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок № 4204, якою ДП ДГ "Білокриницьке" зобов`язано здійснити поставку 1658,03 тонн насіння соняшника врожаю 2020 року, в строк до 02.09.2020 року за ціною 3500 грн./тонна. 11.09.2020 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, видано виконавчий напис про стягнення з ДП ДГ "Білокриницьке" на користь ПАТ "Троянівське" 1658,03 тонн насіння соняшника врожаю 2020 року, на підставі Товарної аграрної розписки, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок № 4204. 23.09.2020 року Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі заяви представника ПАТ "Троянівське", відкрито виконавче провадження зареєстроване в автоматизованій системі виконавчого провадження за № 63113571, у якому боржником є ДП ДГ "Білокриницьке", а стягувачем є ПАТ "Троянівське". 23.09.2020 року ПАТ "Троянівське" на підставі виконавчого провадження, розпочато збір належного ДП ДГ "Білокриницьке" зерна соняшника врожаю 2020 року на земельних ділянках, що розташовані на території Білокриницької та Городищенської сільських рад, Рівненського району Рівненської області, право постійного користування на які належить ДП ДГ "Білокриницьке". В подальшому, зібраний врожай зерна соняшника відвантажується на зернові склади, що розташовані на території Рівненської області, звідки реалізовується та переоформлюється іншим суб`єктам господарської діяльності. 09.10.2020 року в ході проведення обшуку приміщень та споруд, що належать ТОВ "ІДЕК-2006", виявлено та вилучено копії документів щодо ввезення, зберігання, переоформлення ПАТ "Троянівське" зерна соняшника врожаю 2020 року зібраного на полях ДП ДГ "Білокриницьке".

За результатами проведення оглядів у період 15.09.2020 року та 23.09.2020 року, земельних ділянок, які перебувають у користуванні ДП ДГ "Білокриницьке", розташованих на території Білокриницької та Городищенської сільських рад, Рівненського району Рівненської області, також СУ ГУНП в Рівненській області встановлено, що соняшник вирощується на земельних ділянках із наступними кадастровими номерами: :01:001:1436, площею 76,3623 га; :05:017:1480, площею 415,4405 га; :04:013:0303, площею 403,9518 га. На земельних ділянках із кадастровими номерами: :01:005:1144, площею 25,4175 га та :01:001:0224, площею 212,1075 га, вирощується кукурудза.

09.04.2020 року між ДП ДГ "Білокриницьке" (виробник) та ПАТ "Троянівське" (контрактант) укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції № 03/09-04-2020 (Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого виробник зобов`язується виростити і передати у власність контрактанта сільськогосподарську продукцію (Продукція) визначену у Додатках до цього Договору, та вирощену виробником на земельних ділянках, які наведені у Додатку № 1 до цього Договору, а контрактант зобов`язується сприяти виробнику у вирощуванні зазначеної продукції, прийняти і провести розрахунки за продукцію на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з пунктом 1.3 Договору виробник цим гарантує що продукція нікому не продана, в податковій або іншій заставі, під забороною на відчуження не знаходиться, вільна від прав, претензій і позовів третіх осіб, та зобов`язується не вчиняти жодних дій, які б могли призвести до виникнення обтяжень продукції без попереднього письмового погодження з контрактантом.

Відповідно до пунктів 3.1-3.4 Договору поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом окремими партіями згідно усних заявок контрактанта. Строк поставки продукції узгоджується сторонами у Додатках до даного Договору. Поставка продукції здійснюється на умовах франко-поле. Контрактант за власний кошт здійснює транспортування, навантажування та розвантажування продукції, якщо інше не буде вказане у Додатках до даного Договору. Право власності та продукцію переходить до контрактанта з моменту передачі але, у будь-якому випадку, не пізніше 30.09.2020 року, в межах дії даного Договору. У випадку не передання виробником продукції контрактанту у вказані у цьому Договорі строки, право власності на продукцію переходить до контрактанта 30.09.2020 року.

За змістом пункту 4.2 Договору виробник зобов`язаний, зокрема, виростити, зібрати і поставити (передати) контрактанту якісну продукцію, а також передати необхідну документацію на неї в місці та у встановлений цим Договором строк, вирощувати продукцію на земельних ділянках, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, особисто з використанням власних засобів (у тому числі сільськогосподарської техніки), а також має право залучати для виконання сільськогосподарських робіт (послуг) третіх осіб та контрактанта, залишаючись при цьому виробником продукції в розумінні цього Договору.

Пунктами 6.1-6.3 Договору сторонами погоджено, що приймання продукції по якості та кількості здійснюється в місці поставки продукції. Перехід до контрактанта права власності на продукцію відбувається після приймання такої продукції по кількості та по якості уповноваженим представником (представниками) контрактанта. приймання продукції по кількості відбувається шляхом підписання представником контрактанта товарно-супровідних документів. Продукція вважається прийнятою контрактантом по якості у випадку відсутності письмових претензій контрактанта, направлених поштою, щодо наявності дефектів (прихованих дефектів) продукції протягом 30 робочих днів з дати підписання представником контрактанта товарно-супровідних документів. Дата відправлення претензії визначатиметься поштовим штемпелем. Контрактант може додатково повідомити виробника про наявність дефектів (прихованих дефектів) продукції електронною поштою . Враховуючи, що перевезення зерна з поля здійснюється безперервно та ритмічно в період збору врожаю, керуючись пунктом 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.95 року за № 88, та пунктом 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну від 22.09.2014 року за № 957, сторони погодили, що кожна поставка продукції з поля оформлюється ТТН (або) видатковою накладною (відпуск з поля), а на підставі зазначених первинних документів один раз на місяць не пізніше останнього числа місяця складається зведений акт приймання-передачі продукції за період, на підставі якого складається зведена податкова накладна.

Відповідно до пунктів 9.1-9.3 Договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 9.1 цього Договору та закінчується 31.12.2021 року, але не пізніше моменту повного виконання сторонами своїх обов`язків в рамках цього Договору. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору та належного виконання зобов`язання за цим Договором.

Згідно вказаного Договору та додатків до нього ДП ДГ "Білокриницьке" зобов`язується виростити і передати ПАТ "Троянівське" сільськогосподарську продукцію (зерно кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року) вирощену ДП ДГ "Білокриницьке" на земельній ділянці із кадастровим номером :001:0224, площею 212,1075 га.

Оскільки під час досудового розслідування, що здійснювалось СУ ГУПН в Рівненській області, встановлено, що врожай сільськогосподарських культур 2020 року вирощений на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ДП ДГ "Білокриницьке", є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки службовими особами ДП ДГ "Білокриницьке" та ПАТ "Троянівське", вживаються заходи щодо протиправного заволодіння цим майном під час виконання відповідних договорів, заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області звернувся з відповідним клопотанням про накладення арешту на врожай.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.11.2020 року у справі № 569/9385/20 накладено арешт на врожай сільськогосподарських культур 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ДП ДГ "Білокриницьке" (), зокрема соняшника, що вирощується на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:1436, площею 76,3623 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Городищенської сільської ради, Рівненського району Рівненської області, із кадастровим номером :05:017:1480, площею 415,4405 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білокриницької сільської ради, Рівненського району Рівненської області, із кадастровим номером :04:013:0303, площею 403,9518 га, цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, яка розташована на території Білокриницької сільської ради, Рівненського району Рівненської області, а також кукурудзи, що вирощується на земельній ділянці із кадастровим номером :01:005:1144, площею 25,4175 га, яка розташована на території Городищенської сільської ради, Рівненського району Рівненської області, із кадастровим номером :01:001:0224, площею 212,1075 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білокриницької сільської ради, Рівненського району Рівненської області, заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищезаначеним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу та/чи подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників.

09.11.2020 року ДП ДГ "Білокриницьке" звернулось до СУ ГУНП в Рівненській області з заявою-клопотанням про надання дозволу на збір врожаю сільськогосподарських культур 2020 року, на земельних ділянках, що перебувають на праві постійного користування в ДП ДГ "Білокриницьке" на який ухвалою Рівненського міського суду від 05.11.2020 року у справі № 569/9385/20 накладено арешт.

За результатами розгляду СУ ГУНП в Рівненській області надано дозвіл №10338/24-2020 на збір врожаю сільськогосподарських культур 2020 року, на земельних ділянках, що перебувають на праві постійного користування в ДП ДГ "Білокриницьке" на який ухвалою Рівненського міського суду від 05.11.2020 року у справі №569/9385/20 накладено арешт. Даний дозвіл також був погоджений Рівненською обласною прокуратурою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження за № 0000047.

19.11.2020 року постановою керівника Рівненської обласної прокуратури, розслідування кримінального провадження за № 0000047 від 08.04.2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частино 5 статті 191, частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 190, частиною 2 статті 357, частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України, доручено здійснювати слідчому відділу УСБУ в Рівненській області.

24.11.2020 року на адресу слідчого відділу УСБУ в Рівненській області надійшло клопотання ДП ДГ "Білокриницьке" про надання дозволу ДП ДГ "Білокриницьке" на проведення збору врожаю, у тому числі кукурудзи, на який накладено арешт відповідно ухвали суду від 05.11.2020 року, у зв`язку з його можливим псуванням.

За результатами розгляду клопотання ДП ДГ "Білокриницьке" з метою попередження негативних наслідків державного підприємства у вигляді втрати врожаю, слідчим відділом УСБУ в Рівненській області за погодженням з Рівненською обласною прокуратурою, надано дозвіл від 24.11.2020 року №6/249-1767 на вжиття ДП ДГ "Білокриницьке" невідкладних заходів спрямованих на проведення збору кукурудзи врожаю 2020 року, що вирощується на земельних ділянках із кадастровим номером :01:005:1144, площею 25,4175 га, та кадастровим номером :01:001:0224, площею 212,1075 га.

Листом УСБУ в Рівненській області від 24.11.2020 року за № 6/249-1767 ДП ДГ "Білокриницьке" повідомлено про те, що на врожай кукурудзи накладено арешт відповідно ухвали суду від 05.11.2020 року та зобов`язано останнього вести належний облік при зборі врожаю кукурудзи, його відвантаженні з полів, оприбуткуванні, обліку на балансі ДП ДГ "Білокриницьке" та його зберіганні.

Після проведення ДП ДГ "Білокриницьке" збору врожаю кукурудзи із земельних ділянок кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224, супровідним листом ДП ДГ "Білокриницьке" на адресу слідчого відділу УСБУ в Рівненській області були скеровані копії двадцяти товарно-транспортних накладних щодо збору кукурудзи, кожна з яких у розділах "Здав" та "Прийняв" підписана та завірена відтиском печатки ДП ДГ "Білокриницьке", копії яких знаходяться в матеріалах справи, які витребувані у Національної поліції України на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 року.

У вказаних товарно-транспортних накладних зазначено, що і вантажовідправником і вантажоодержувачем є одне й те саме ДП ДГ "Білокриницьке".

На підставі вищезазначених товарно-транспортних накладних, слідчим відділом УСБУ в Рівненській області направлено до суду клопотання про накладення арешту на вже зібраний та відвантажений в адресу ДП ДГ "Білокриницьке" врожай кукурудзи загальною вагою 386 250 кг.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04.12.2020 року у справі № 569/9385/20 накладено арешт, на зібраний врожай 2020 року на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ДП ДГ "Білокриницьке", зокрема соняшника, що вирощувався на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:001:1436, площею 76,3623 га, :05:017:1480, площею 415,4405 га, :04:013:0303, площею 403,9518 га, загальною вагою 187490 кг, а також зібраний врожай кукурудзи, що вирощувався на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:005:1144, площею 25,4175 га, :01:001:0224, площею 212,1075 га, загальною вагою 386250 кг та заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищезаначеним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу та/чи подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників.

05.03.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду у справі № 757/6953/24-к скасовано арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 04.12.2020 року у справі № 569/9385/20, а саме: на зібраний врожай 2020 року на земельних ділянок, які перебувають у користуванні ДП ДГ "Білокриницьке", зокрема на зібраний врожай кукурудзи, що вирощувався на земельних ділянках кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224, загальною вагою 386250 кг та скасовано заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Відповідно до частини 2 статті 2, частини 1 статті 170 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяно шкоду (пункт 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц).

Дії (бездіяльність) відповідних органів у цьому випадку Національної поліції України та Управління Служби безпеки України в Рівненській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 Цивільного кодексу України).

Статтею 16 Кримінально-процесуального кодексу України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом статті 170 Кримінально-процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною 4 статті 168 Кримінально-процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 100 Кримінально-процесуального кодексу України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 27 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104, передбачено, що схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку.

Відповідно до статті 174 Кримінально-процесуального кодексу України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За статтею 169 Кримінально-процесуального кодексу України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень Цивільного кодексу України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Такими органами у цій справі є Національна поліція України та Управління Служби безпеки України в Рівненській області, як особи, відповідальні у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17, питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами Кримінально-процесуального кодексу України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17 та постановах Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі № 908/2202/18, від 02.03.2020 року у справі № 910/434/19, від 09.04.2020 року у справі № 908/690/19 та від 12.08.2020 року у справі № 910/15883/14, від 16.06.2021 року у справі № 910/15883/14.

Проте, матеріали справи не містять доказів вилучення спірного майна органами досудового розслідування, оскільки відповідачами надалися лише дозволи на вжиття ДП ДГ "Білокриницьке" невідкладних заходів спрямованих на проведення збору кукурудзи врожаю 2020 року з метою попередження негативних наслідків державного підприємства у вигляді втрати врожаю.

Вищезазначене майно на підставі наданих Національною поліцією України товарно-транспортних накладних після проведення збору врожаю кукурудзи із земельних ділянок кадастровий номером :01:005:1144 та кадастровий номер :01:001:0224 відвантажувалося на склади ДП ДГ "Білокриницьке" і відповідачем-2 листом від 24.11.2020 року за № 6/249-1767 ДП ДГ "Білокриницьке" повідомлено про те, що на врожай кукурудзи накладено арешт відповідно ухвали суду від 05.11.2020 року та зобов`язано останнього вести належний облік при зборі врожаю кукурудзи, його відвантаженні з полів, оприбуткуванні, обліку на балансі ДП ДГ "Білокриницьке" та його зберіганні.

Крім того, позивачем не доведено та матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити, що в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні органами досудового слідства, його посадовими особами допущені порушення норм кримінально-процесуального права, які призвели до спричинення майнової шкоди позивачу, а саме щодо неналежного зберігання вилученого майна безпосередньо органами досудового розслідування, а в конкретному випадку - Національною поліцією України та Управління Служби безпеки України в Рівненській області.

Таким чином, позивачем не доведено наявності таких умов для стягнення шкоди, як неправомірні дії відповідачів та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Частиною 1 статті 1190 Цивільного кодексу України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, згідно з вимогами частини 1 статті 1190 Цивільного кодексу України обов`язковою умовою солідарної відповідальності є вчинення особами спільних дій чи бездіяльності, в результаті яких потерпілому завдано шкоди.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. При цьому для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій, тобто солідарна відповідальність можлива лише в разі спільних дій, коли не можна розмежувати вину кожного.

Доказів того, що дії відповідачів були охоплені єдиним умислом і наміром щодо досягнення відповідних цілей, а саме завдання шкоди Приватному акціонерному товариству "Троянівське" за втрачене його майно, позивачем суду не надано.

Отже, позивачем не надано суду доказів того, що саме спільними діями відповідачі заподіяли шкоду ПАТ "Троянівське" у вигляді 1 369 890,00 грн. упущеної вигоди та 745 462,50 грн. збитків внаслідок втрати майна позивачем.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено наявності суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29).

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів в рахунок відшкодування шкоди у вигляді 1 369 890,00 грн. упущеної вигоди та 745 462,50 грн. збитків, а тому його права, за захистом яких він звертався до суду не порушені відповідачем.

За таких обставин, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.03.2025.

Суддя С.О. Чебикіна