ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2025 р. Cправа № 902/74/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" (Другий провулок Злагоди, буд. 1, с. Малинівка, Коростенський район, Житомирська область, 11642)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" (вул. Незалежності, буд. 148, смт Шпиків, Тульчинський район, Вінницька область, 23614)

про стягнення 276702,09 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" про стягнення 276702,09 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу №1 від 01.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманих пиломатеріалів, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" 276702,09 грн, з яких: 241446,76 грн - основного боргу; 8196 грн - 3% річних та 27059,33 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 29.01.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/74/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі, яка направлялася на встановлену за інформацією з ЄДРЮОФОПГФ адресою місцезнаходження відповідача, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).

Також відповідно до висновків КАС ВС, викладених у постанові від 23.11.2023 у справі №990/14340/23, кореспонденція із позначкою "адресат відсутній" з урахування конкретних обставин може вважатися належним доказом виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу.

Крім того, суд зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі №902/74/25 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" про судове провадження у даній справі. Водночас ухвалу про відкриття провадження у справі було доставлено до Електронного кабінету ЄСІТС позивача.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" (Покупець, відповідач) укладено Договір №1 (Договір), відповідно до п.1 якого Продавець зобов`язується продати і передавати у власність Покупцю пиломатеріали соснові обрізні, в подальшому Товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар на умовах Франко-проміжний склад Продавця та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Вартість та асортимент конкретної партії Товару зазначається в накладній, яка є невід`ємною частиною Договору, виходячи із ціни Товару, передбаченої в цьому пункті Договору. Сума договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених Постачальником на протязі строку дії цього договору (п. 3.1. Договору).

Згідно із п. 5.1. Договору датою отримання товару є дата виписки накладної Покупцю Продавцем. Право власності на поставлений Товар переходить до Покупця в момент отримання товару від Постачальника за видатково-прибутковою накладною.

На виконання умов Договору, позивач передав, а відповідач отримав Товар загальною вартістю 1044351,08 грн, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними:

- № РН - 0000001 від 03.02.2022 на суму 109814,84 грн;

- № РН - 0000003 від 22.02.2022 на суму 229307,64 грн;

- № РН - 0000004 від 23.02.2022 на суму 83781,84 грн;

- № РН - 0000005 від 23.02.2022 на суму 252427,67 грн;

- № РН - 0000006 від 23.02.2022 на суму 161389,2 грн;

- № РН-0000006/1 від 12.05.2022 на суму 110133,06 грн;

- № РН - 0000006/2 від 12.05.2022 на суму 39878,12 грн;

- №РН - 0000006/3 від 12.05.2022 на суму 11050,51 грн;

- № РН - 0000006/4 від 12.05.2022 на суму 46568,2 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС", в свою чергу, вартість отриманого Товару оплатило частково в сумі 802904,32 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 27 від 10.02.2022 на суму 25137,93 грн; № 40 від 28.02.2022 на суму 229307,64 грн; № 103 від 20.05.2022 на суму 100000 грн; № 123 від 02.06.2022 на суму 100000 грн; № 117 від 02.06.2022 на суму 84676,91 грн; № 118 від 02.06.2022 на суму 83781,84 грн; № 162 від 15.07.2022 на суму 80000 грн; № 198 від 10.08.2022 на суму 50000 грн; № 110 від 19.10.2022 на суму 25000 грн та № 117 від 30.11.2023 на суму 25000 грн.

Факт здійснення господарських операцій з поставки товару за вищевказаними видатковими накладними підтверджується зареєстрованими позивачем у ЄРПН податковими накладними.

Несплата вартості решти отриманого за Договором товару слугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" з відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" 241446,76 грн - основного боргу, а також 8196 грн - 3% річних та 27059,33 грн - інфляційних втрат, нарахованих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір №1 від 01.02.2022.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт поставки відповідачу обумовленого за Договором товару підтверджено належними первинними документами - видатковими накладними.

Оскільки за умовами Договору строк оплати вартості товару не визначено, то в даному випадку підлягають приписи ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Доказів погашення заборгованості в сумі 241446,76 грн (1044351,08 грн - 802904,32 грн = 241446,76 грн, де: 1044351,08 грн - загальна вартість поставки, 802904,32 грн - сума часткових проплат) на дату прийняття рішення матеріали справи не містять. Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 241446,76 грн основного боргу у повному обсязі.

Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8196 грн - 3% річних та 27059,33 грн - інфляційних втрат.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, прострочення зобов`язання відповідача щодо оплати вартості отриманого Товару виникло за фактом його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Здійснивши перерахунок 3% річних за період прострочення з 01.12.2023 по 17.01.2025, інфляційних втрат за період прострочення з 01.12.2023 по 30.11.2024 за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" на суму 241446,76 грн, судом встановлено, що вимоги позивача щодо вказаних складових заборгованості перебувають в межах розрахунку суду.

Отже, позов в частині стягнення з відповідача 8196 грн - 3% річних та 27059,33 грн - інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

В силу приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 4150,53 грн покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС".

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВО І МУС" (вул. Незалежності, буд. 148, смт Шпиків, Тульчинський район, Вінницька область, 23614, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаліскомплекс" (Другий провулок Злагоди, буд. 1, с. Малинівка, Коростенський район, Житомирська область, 11642, ) 241446,76 грн - основного боргу; 8196 грн - 3% річних; 27059,33 грн - інфляційних втрат та 4150,53 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 31 березня 2025 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу - вул. Незалежності, буд. 148, смт Шпиків, Тульчинський район, Вінницька область, 23614.