УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження та

призначення справи до судового розгляду по суті

м. Київ

20.03.2025Справа № 902/1152/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмар Агро"
до третя особа,Міністерства юстиції України яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: - Фермерське господарство «Алмар» в особі арбітражного керуючого Плесюка Олексія Степановича.
про визнання протиправним та скасування наказу
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи:Авдєєв Б.М.; Вальчук М.; Кияниця Р.В.; Плесюк О.С.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 902/1152/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмар Агро» (позивач) до Міністерства юстиції України (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Алмар» в особі арбітражного керуючого Плесюка Олексія Степановича (третя особа) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.10.2024 за № 2911/5.

23.12.2024 відповідачем подано відзив на позов та заявлено про закриття провадження в частині вимог про скасування пунктів 3-6 наказу. 06.02.2025 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Позивач, у свою чергу, 03.02.2025 подав відповідь на відзив.

Підготовче засідання у справі суд призначив на 20.03.2025.

11.03.2025 від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі у яких, зокрема, підтримано доводи відповідача про непідсудність даного спору господарським судам.

20.03.2025 відповідач надав додаткові пояснення щодо закриття провадження у справі з посиланнями на судову практику.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 20.03.2025 представники сторін та третьої особи надали усні пояснення щодо закриття провадження у справі, з посиланням на судову практику в схожих правовідносинах.

За результатами розгляду клопотань відповідача та третьої особи про закриття провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Як стверджує відповідач, прийняття Міністерством юстиції України наказу від 09.10.2024 № 2911/5 «Про задоволення скарги» в частині пунктів 3-6 резолютивної частини цього наказу є такими, що винесені внаслідок реалізації Мін`юстом своїх владно-управлінських функцій у сфері нагляду та контролю за законністю рішень, дій та бездіяльності державних реєстраторів, які делеговані Міністерству юстиції України державою. Такі висновки суду кореспондуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/8424/17, яка ухвалена за наслідками розгляду подібного спору.

У клопотанні про закриття від 06.02.2025 відповідач наголошує, що зміст позовної заяви зводиться до непогодження позивача з прийняттям відповідачем рішення, виходячи виключно з порушення процедури прийняття та проведення відповідачем розгляду поданої скарги.Спір у даній справі спір не пов`язаний із господарською діяльністю сторін, а стосується виключно публічно-правових відносин, у межах яких Міністерство юстиції виконувало владні повноваження.

Третя особа, у свою чергу, зазначає, що і за змістом позовної вимоги (предмету позову), і за змістом підстав позову - цей спір підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України)

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини десятої статті 34 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Отже, наказ Мін`юсту може бути оскаржений до суду згідно з прямою вказівкою закону, і відповідати за таким позовом має саме Мін`юст (належний відповідач), як орган влади, що прийняв відповідне рішення.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від від 09.10.2024 за № 2911/5.

Верховний Суд у постанові від 14 січня 2021 у справі № 910/838/20 дійшов висновку про те, що спір у справі про визнання неправомірним та скасування наказу Мін`юсту, що стосувався скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та про зобов`язання вчинити дії, заявлений до відповідача - Мін`юсту, не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, на сьогодні Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду також сформована стала практика, що такі спори (про визнання неправомірним та скасування наказу Мін`юсту, виданого за результатом розгляду скарги на реєстраційні дії, вчинені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) мають розглядатися саме господарськими судами (постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 826/15468/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 640/20032/18, від 21 грудня 2020 року у справі № 640/12435/19, від 08 липня 2021 року у справі № 640/6595/20).

Зазначені висновки Верховного Суду щодо належності подібних спорів до господарської юрисдикції були також підтверджені висновками Верховного суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду (далі - Палата), викладеними у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі № 910/5971/20. У зазначеній постанові Палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 910/11688/19 та від 08 липня 2021 року у справі № 640/18150/19, стосовно можливості вирішення господарським судом спору про скасування наказу Мін`юсту, у якому відповідачем є лише Мін`юст, а також Палата уточнила, що такі спори за своєю суттю є найбільш наближеними до таких, що виникають з корпоративних відносин відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, оскільки пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, а також виникають з корпоративних прав.

Крім того суд врахував, що під час вирішення питання про закриття провадження у справі представники сторін та третьої особи наводили правові позиції, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/8424/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі № 420/8202/23.

Відповідно до п. 46, 47 постанови від 12.06.2024 у справі № 420/8202/23: «Отже, зазначені у касаційних скаргах правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду сформульовані у справах, в яких предметом оскарження були реєстраційні дії, або позовні вимоги стосувалися зобов`язання відповідача їх здійснити, що зумовлено, головним чином, незгодою позивачів з відповідними змінами, ухваленими щодо юридичних осіб, і саме це стало підставою для проведення або скасування реєстраційних дій. А тому, за висновками Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, такі спори мали вирішуватися у порядку господарського судочинства з огляду на первинність у правовідносинах корпоративних спорів та похідний характер спорів про правомірність наказів Мін`юсту, прийнятих відповідно до Порядку № 1128. Водночас висновок про публічно-правову природу спору, зроблений у справах, в яких предметом оскарження були виключно накази Мін`юсту за результатом розгляду скарг на рішення (дії або бездіяльність) державного реєстратора (суб`єкта державної реєстрації) з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду відповідних скарг або невідповідністю змісту наказу встановленим вимогам законодавства, але без необхідності безпосереднього втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення.».

Положення, наведені у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/8424/17 не спростовують наведених вище доводів про підсудність даної справи господарським судам.

З огляду на викладене, з урахуванням практики Верховного Суду, суд вважає, що вирішення спору у цій справі належить здійснювати в порядку господарського судочинства, а клопотання відповідача та третьої особи про закриття провадження не підлягає задоволенню.

З огляду на строки розгляду справи та на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 12, 42, 177, 178, 185, 195, 196, 231, 234, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

2. Судове засідання у справі № 902/1152/24 призначити на 24.04.25 о 12:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 21. Явку сторін визнати обов`язковою.

3. Повідомити учасників процесу про розгляд справи по суті.

4. Попередити учасників судового процесу про наслідки неявки в судове засідання відповідно до ст. ст. 202-203 Господарського процесуального кодексу України.

5. Учасникам процесу направити в судове засідання своїх представників, повноваження, яких повинні бути оформлені у відповідності з вимогами ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, а також надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Суддя Ю.О.Підченко