ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/66/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного підприємства Будівельник плюс

до Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради

про стягнення 7 218,43 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Будівельник плюс (вул. Канівська, 5, кв. 67, м. Черкаси, 18035, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18001, ) про стягнення заборгованості у розмірі 6 370,85 грн - інфляційне збільшення та 847,58 грн - 3% річних, а всього 7218,43 грн відповідно до укладеного між сторонами договору про надання послуг № 24 БП від 29.05.2024 та відшкодування понесених судових витрат - сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання послуг № 24 БП від 29.05.2024 щодо своєчасної оплати наданих позивачем відповідно до умов цього договору послуг. Правовими підставами позову позивач визначив статті 625 Цивільного кодексу України (ЦК України), статтю 193, 216, 229 Господарського кодексу України (ГК України).

Ухвалою від 28.01.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

04.02.2025 позивач подав розрахунки інфляційних та 3% річних.

06.02.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив таке.

На виконання умов п. 6.1.2. Договору про надання послуг №24БП від 29.05.2024, департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради було прийнято послуги, що підтверджується підписаним Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 03.09.2024. З метою виконання п. 6.1.1. Договору про надання послуг №24БП від 29.05.2024, департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради було здійснено реєстрацію фінансових зобов`язань по договору в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області згідно з реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 03.09.2024 №168.

За результатами реєстрації департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради подана заявка №399 на виділення коштів з бюджету Черкаської міської територіальної громади станом на 04.09.2024. Вказана заявка була профінансована та у відповідності до даних виписки з рахунку за 04.09.2024 зазначені кошти надійшли на особовий рахунок департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради.

Згідно з платіжною інструкцією № 318/980 від 04.09.2024 та за даними виписок з рахунків за 05.09.2024 зазначені кошти були перераховані на реєстраційний рахунок департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради.

05.09.2024 департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради подано платіжну інструкцію № 46 для перерахунку відповідних коштів на рахунок позивача. Проте, Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області відмовилось здійснювати проведення платежів аргументуючи це тим, що згідно п. 19 Постанови Кабінету міністрів України від 09.06.2021 №590 здійснення платежів за витратами на поточний ремонт вулично-дорожньої мережі населених пунктів віднесено до третьої черги.

07.03.2024 департамент дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради звернувся з листом (вих.№1898- 13/01-21) до Міністерства фінансів України та Державної казначейської служби України з проханням надати роз`яснення, чи є витрати на поточний ремонт вулично-дорожньої мережі населених пунктів видатками із благоустрою населених пунктів в розумінні Постанови, що мають здійснюватись, згідно п. 19 Постанови, також в другу чергу, незалежно від коду їх програмної класифікації (7461 або 6030).

18.04.2024 за результатами отриманих роз`яснень, департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради було направлено відповідний лист на адресу Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області з проханням проводити платежі департаменту по поточному ремонту вулично-дорожньої мережі міста Черкаси, згідно Порядку, в другу чергу. Дане прохання було проігноровано Управлінням Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області. Враховуючи вищенаведене представник відповідача стверджує, що департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради виконано взяті на себе зобов`язання за Договором про надання послуг №24БП від 29.05.2024 належним чином та в повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

29.05.2024 між приватним підприємством «Будівельник плюс» та департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (надалі відповідач) було укладено договір про надання послуг №24БП (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору відповідач доручив приватному підприємству «Будівельник плюс» і зобов`язався прийняти та оплатити надання послуг з поточного ремонту мереж зливової каналізації по вул. Максима Залізняка в м. Черкаси (надалі Послуги, згідно ДК 021:2015 - 45230000-8) в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а приватне підприємство «Будівельник плюс» зобов`язалось на свій власний ризик надати послуги, доручені йому відповідачем.

Відповідно до п.3.1. ціна Договору становить 169148,21 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору відповідач здійснює оплату за послуги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок приватного підприємства «Будівельник плюс» на умовах відстрочки платежу на 3 (три) банківських дні з моменту підписання уповноваженими представниками відповідача і приватного підприємства «Будівельник плюс» актів наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору відповідач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплатити за якісно і вчасно надані послуги.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками зазначених юридичних осіб (а.с. 10-11).

03.09.2024 сторонами складений та підписаний Акт надання послуг № 1, за яким позивачем надано відповідачу послуги з поточного ремонту мереж зливової каналізації по вул. Максима Залізняка в м. Черкаси (а.с. 16-19).

03.09.2024 сторонами складена та підписана, скріплена печатками довідка про вартість виконаних робіт на суму 169148,21 грн.

03.09.2024 департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради було здійснено реєстрацію фінансових зобов`язань по договору в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області згідно з реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №168.

04.09.2024 департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради подана заявка № 399 на виділення коштів з бюджету Черкаської міської територіальної громади.

Згідно з платіжною інструкцією № 318/980 від 04.09.2024 та за даними виписок з рахунків за 05.09.2024 кошти були перераховані на реєстраційний рахунок департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради.

05.09.2024 департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради подано платіжну інструкцію № 46 для перерахунку відповідних коштів на рахунок позивача.

25.11.2024 позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію з вимогою в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України в 5-денний термін з дня отримання претензії сплатити на користь ПП «Будівельник плюс» заборгованість в сумі 6370,85 грн (інфляційне збільшення) та 847,58 грн (3% річних), а всього 7218,43 грн за 54 дні прострочення оплати послуг згідно розрахунку.

02.12.2024 відповідач листом за №18054/30667-01-18 відмовився від виконання вимоги, зазначеної в листі-претензії. Відповідач повідомив, що ним виконано взяті на себе зобов`язання за Договором про надання послуг №24БП від 29.05.2024 належним чином та в повному обсязі. При цьому, затримка в оплаті за надані послуги виникла виключно через неправомірні дії Управління.

Позивач у позовній заяві зазначив, що свої зобов`язання виконав належним чином, але оплата відповідачем за отримані ним послуги була здійснена в порушення вимог п. 4.1. Договору 31.10.2024, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для стягнення інфляційних та річних.

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини з надання послуг, які регулюються, зокрема, главою 63 ЦК України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом ст. 599, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29.05.2024 між приватним підприємством «Будівельник плюс» та департаментом дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (надалі відповідач) було укладено договір про надання послуг №24БП (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору відповідач доручив приватному підприємству «Будівельник плюс» і зобов`язався прийняти та оплатити надання послуг з поточного ремонту мереж зливової каналізації по вул. Максима Залізняка в м. Черкаси (надалі послуги, згідно ДК 021:2015 - 45230000-8) в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а ПП «Будівельник плюс» зобов`язалось на свій власний ризик надати послуги, доручені йому відповідачем.

Відповідно до п. 4.1. Договору сторони погодили, що відповідач здійснює оплату за послуги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на умовах відстрочки платежу на 3 (три) банківських дні з моменту підписання уповноваженими представниками сторін актів наданих послуг. 03.09.2024 сторонами складений та підписаний Акт надання послуг № 1.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд керуючись ч. 1 ст. 530 ЦК України доходить до висновків, що відповідач повинен був виконати обов`язок оплати за отримані послуги відповідно до п. 4.1. Договору у триденний строк з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту наданих послуг (03.09.2024), тобто до 06.09.2024 включно, з матеріалів справи судом встановлено, що оплата проведена 31.10.2024.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не заперечує факт виконання позивачем обумовлених договором послуг, їх обсяг, а фактично стверджує про неможливість вчасного виконання зобов`язань за договором в силу приписів Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 N 590.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області відмовилось здійснювати проведення платежів аргументуючи це тим, що згідно п. 19 Постанови Кабінету міністрів України від 09.06.2021 №590 здійснення платежів за витратами на поточний ремонт вулично-дорожньої мережі населених пунктів віднесено до третьої черги.

Судом враховано, що механізм виконання в особливому режимі повноважень Казначейством та органами Казначейства, пов`язаних із здійсненням казначейського обслуговування бюджетних коштів та коштів інших клієнтів в умовах воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях визначений Порядком виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 2021 року №590 (далі - Порядок № 590).

Відповідно до пункту 14 Порядку № 590 розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, інших клієнтів здійснюється Казначейством та органами Казначейства в особливому режимі в установленому законодавством порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Також, пунктом 19 Порядку № 590 визначено, що Казначейство та орган Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка в черговості, визначеній цим пунктом.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Суд доходить до висновків, що відповідач уклавши з позивачем даний договір на відповідних умовах, зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань, в т. ч. сплачувати передбачені законодавством 3% річних, інфляційні втрати, за допущене прострочення оплати отриманих послуг.

Відтак, твердження відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язань за спірним договором, та, як наслідок, не стягнення з нього інфляційних витрат та 3% річних, є безпідставними.

Предметом спору є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 6370,85 грн та 3% річних у розмірі 847,58 грн у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 24БП від 29.05.2024.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної у попередньому абзаці норми ЦК України нараховані інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 та інші).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

В розрахунок інфляційних втрат не може включатися заборгованість менше місяця (постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18).

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується (постанова Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» нарахування позивачем втрат від інфляції, 3 %, з урахуванням зазначеної практики ВС про нарахування інфляційних втрат за повний місяць, наведені норми закону, суд зазначає таке.

Позивачем при проведенні розрахунків зазначено суму боргу в розмірі 191489,44 грн, тоді як з матеріалів справи судом встановлено, що сума боргу складала 169 148,21 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних і річних, встановивши, що він вчинений невірно, суд розрахував його самостійно (результати розрахунків містяться в матеріалах справи) тому, до стягнення підлягає 5627,55 грн інфляційних та 748,69 грн 3% річних, а в решті вимог про стягнення інфляційних і річних слід відмовити у зв`язку з безпідставним нарахуванням.

Отже, судом встановлено, що невиконання відповідачем зобов`язання в укладеному з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасній оплаті за отримані послуги та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення сум інфляційних і річних, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

При зверненні до суду за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні частково до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2674,72 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з департаменту дорожньо-транспортної інфраструктури та екології Черкаської міської ради (вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18001, ) на користь приватного підприємства Будівельник плюс (вул. Канівська, 5, кв. 67, м. Черкаси, 18035, ) 5627,55 грн інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 748,69 грн, 2674,72 грн судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя О.В. Чевгуз