ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 березня 2025 року Справа № 903/117/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

до відповідача-2: Луківської селищної ради

до відповідача-3: Фермерського господарства Поліський колос

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Ліси України

про скасування розпоряджень, наказів, рішення, державної реєстрації земельної ділянки, скасування права власності, права оренди та визнання недійсним договору

Представники сторін:

прокурор: Рішко Артем Васильович;

від позивача: Захарунь Ірина Олександрівна;

від відповідача-1: Ковальчук Оксана Володимирівна;

від відповідача-2: Пичоха Сніжана Олександрівна;

від відповідача-3: Ковальчук Сергій Федорович;

від третьої особи: Солдатова Альбіна Віталіївна

Встановив: Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Луківської селищної ради, Фермерського господарства Поліський колос та просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 30.08.2018 №3-967/15-18-СГ Про затвердження матеріалів інвентаризації земель в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території сільських та селищних рад району щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га.;

- визнати незаконним та скасувати п. 29 додатку до Акту приймання-передачі від 27.09.2018 №3-1035/15-18-СГ, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-1035/15-18-СГ від 27.09.2018 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність;

- визнати незаконним та скасувати рішення Луківської селищної ради Ковельського району від 18.10.2018 №36/8 Про прийняття у комунальну власність Луківської селищної ради з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га.;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га від 15.04.2021, укладений між Луківською селищною радою Ковельського району та ФГ Поліський колос;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га у Державному земельному кадастрі;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права оренди ФГ Поліський колос на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог прокурор доводить, що незаконним рішенням органів влади спірну земельну ділянку з кадастровим номером: :09:002:1486 незаконно вилучено з лісового фонду, змінено цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення та переведено форму власності з державної у комунальну, а також передано в оренду фермерському господарству.

Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання на 10.03.2025. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Ліси України.

Ухвалою суду від 03.02.2025 заяву керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області від 31.01.2025 за вх.№01-87/262/25 про забезпечення позову задоволено. Заборонено державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви. Заборонено державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви. Заборонено вчиняти Луківській селищній раді Ковельського району (, Волинська обл., Ковельський район, смт Луків, вул. Незалежності, 7) будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передачу в оренду (суборенду), вчиняти будь-які договори, підписувати акти та будь-які інші документи.

Ухвалою суду від 10.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 26.03.2025.

Ухвалою суду від 13.03.2025 заяву представника Луківської селищної ради, від 12.03.2025 за вх. №01-87/955/25 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon у справі №903/117/25 задоволено.

Представник відповідача-2 (Луківської селищної ради) через відділ документального забезпечення та контролю суду подав :

- клопотання про долучення доказів за вх.№01-87/1153/25 від 25.03.2025 у якому просить суд визнати поважними причини неподання Луківською селищною радою у строк, встановлений ст. 80 ГПК України доказів та долучити до матеріалів справи копію рішення Луківської селищної ради №49/4 від 24.01.2025, копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), копію листа №190 від 03.02.2025 та копію листа №42 від 19.03.2025 від ФГ «Поліський колос»;

- клопотання за вх.№01-87/1160/25 від 25.03.2025 у якому просить суд скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою суду від 03.02.2025;

- заяву за вх.№01-87/1163/25 від 26.03.2025 у якій просить суд судове засідання провести за участі представника Луківської селищної ради.

У судовому засіданні представник Луківської селищної ради підтримав клопотання про долучення доказів за вх.№01-87/1153/25 від 25.03.2025 та просив суд визнати поважними причини неподання Луківською селищною радою у строк, встановлений ст. 80 ГПК України доказів та долучити до матеріалів справи копію рішення Луківської селищної ради №49/4 від 24.01.2025, копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), копію листа №190 від 03.02.2025 та копію листа №42 від 19.03.2025 від ФГ «Поліський колос».

В обґрунтування заяви представник Луківської селищної ради зазначив, що докази не були подані в установлений законом строк, згідно ст. 80 ГПК України у зв`язку з необхідністю додаткового часу на виготовлення землевпорядником технічної документації спірної земельної ділянки, при цьому остання була надана замовнику лише 19.03.2025.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо вищезазначеної заяви.

Згідно зі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Розглянувши заяву відповідача-2, суд дійшов висновку про те, що заявником обґрунтовано неможливість подання відповідних доказів разом з відзивом на позовну заяву з причин, що не залежали від останнього та долучає такі докази до матеріалів справи.

Крім того, у судовому засіданні представники Луківської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області підтримали клопотання за вх.№01-87/1160/25 від 25.03.2025 про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою суду від 03.02.2025.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо скасування заходів забезпечення позову.

Суд заслухавши пояснення/заперечення представників сторін та оцінивши докази, дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 03.02.2025 з огляду на наступне.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 2 ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області 03.02.2025 заяву Керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області від 31.01.2025 за вх.№01-87/262/25 про забезпечення позову задоволено.

Пунктом 2 ухвали заборонено державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

Пунктом 3 ухвали заборонено державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

Пунктом 4 ухвали заборонено вчиняти Луківській селищній раді Ковельського району будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передачу в оренду (суборенду), вчиняти будь-які договори, підписувати акти та будь-які інші документи.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд виходив із того, що відсутність заходів забезпечення даного позову надало б можливість відповідачу-2 Луківській селищній раді здійснити поділ земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486. При цьому, в результаті поділу вказаної земельної ділянки можливе внесення до Державного земельного кадастру інформації про нові земельні ділянки, що утворились в результаті поділу, а земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:1486 припинить своє існування як об`єкт цивільних прав.

Слід врахувати, що забезпечення позову застосовується в якості гарантії задоволення законних вимог позивача, реального виконання рішення суду та ефективного поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, а суд не пов`язаний із скасуванням вжитих заходів до виконання рішення, яким закінчується розгляд справи по суті або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала, або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2019р. у справі №15/155-б.

Суд встановив, що в процесі розгляду справи, змінились обставини, що дають підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Так, Луківською селищною радою було прийнято рішення №49/4 від 24.01.2025р. "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)".

Вихідним листом № 190 від 03.02.2025 Луківською селищною радою повідомлено ФГ "Поліський колос" про наміри з виготовлення технічної документації щодо спірної земельної ділянки.

В подальшому, підприємцем Камельчуком Сергієм Васильовичем виготовлено технічну документацію зі змісту якої вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :09:002:1486 була зменшена з 50,9724 га до 47, 8555 га шляхом відокремлення земель лісогосподарського призначення.

Дані обставини підтверджуються долученою до матеріалів справи технічною документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Луківській селищній раді (відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): А.01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована за адресою: Волинська область, Турійський район, Миляновичівська сільска рада) спірної земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 із зазначеною у ній зменшеною площею у розмірі 47, 8555 га

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вже вказано вище, представник відповідача-2 у судовому засіданні підтвердив, що має намір добровільно вчинити дії щодо передачі частини спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення у державну власність, що і становить предмет спору, проте з огляду на вжиття заходів забезпечення позову позбавлений права їх реалізувати.

Водночас, суд бере до уваги, що за приписами ст. 2 ГПК України, завданнями господарського судочинства є зокрема, захист поновлення порушеного права.

В судовому процесі сторони користуються рівними процесуальними правами та несуть обов`язки.

Частиною 7 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право врегулювати спір в добровільному порядку.

Подаючи позов до суду в даній справі прокурор вважає, що інтереси держави підлягають захисту зокрема, шляхом визнання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 площею 50,9724 га від 15.04.2021 як такого, що суперечить закону, адже частина земельної ділянки, яка є предметом зазначеного договору є державною власністю.

За змістом ч. 1, 2 ст. 651 Господарського процесуального кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, сторони мають право внести зміни до договору привівши його зміст вимогам закону.

При цьому, визнання договору оренди від 15.04.2021 недійсним в цілому може потягнути наслідок неефективного використання земель сільськогосподарського призначення, що становить частину земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486 (47, 8555 га землі сільськогосподарського призначення та 3, 1169 га землі лісогосподарського призначення).

За таких обставин, суд дійшов висновку про доцільність скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 03.02.2025, що зокрема надасть сторонам спірного договору можливість привести його у відповідність вимогам закону шляхом внесення до нього змін.

Крім того, судом взято до уваги правові позиції Північно-західного апеляційного господарського суду щодо скасування заходів до забезпечення позову в аналогічних спорах, зокрема у справах №903/18/25, №903/19/25, №903/20/25 за позовами керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування земельних ділянок, де апеляційна інстанція висловилася про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення шляхом заборони державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви; заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви; заборони вчиняти відповідачу будь-які дії щодо земельної ділянки, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передачу в оренду (суборенду), вчиняти будь-які договори, підписувати акти та будь-які інші документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч. 4 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, представник Луківської селищної ради у судовому засіданні заявив усне клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження у справі, оскільки відповідач-2 має намір подати додаткові докази, які мають суттєве значення для розгляду справи та з огляду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом відокремлення земель лісогосподарського призначення.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про перехід на стадію підготовчого провадження.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області підтримала заявлене відповідачем-2 клопотання.

Розглянувши усне клопотання представника відповідача-2 про перехід на стадію підготовчого провадження суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

При цьому, слід врахувати, що значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями «proprio motu», щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Приписами п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 вказав, що на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Отже, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження для з`ясування обставин, які є необхідними для правильного вирішення справи, що у свою чергу є підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках:

1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу;

2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача;

3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Керуючись ст.ст. 120, 181, 182, 183, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі №903/117/25 до стадії підготовчого провадження.

2. Визнати поважними причини неподання Луківською селищною радою доказів у строк встановлений ст. 80 ГПК України у відповідності до клопотання про долучення доказів за вх.№01-87/1153/25 від 25.03.2025.

3. Долучити до матеріалів справи та прийняти до розгляду докази що подані до суду разом із клопотанням про долучення доказів за вх.№01-87/1153/25 від 25.03.2025.

4. Скасувати вжиті у відповідності до ухвали Господарського суду Волинської області від 03.02.2025 у справі заходи забезпечення позову, а саме в частині:

- заборони державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- заборони вчиняти Луківській селищній раді Ковельського району будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:002:1486, площею 50,9724 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передачу в оренду (суборенду), вчиняти будь-які договори, підписувати акти та будь-які інші документи.

5. Відкласти підготовче засідання на 30 квітня 2025 року на 10:15 год.

6. Проведення судового засідання здійснити в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https://easycon.com.ua/).

7. Повідомити сторін, що підготовче судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Волинської області за адресою: м. Луцьк, пр-т. Волі 54а, в залі судових засідань № 103.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч.1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.03.2025

Суддя В. М. Дем`як