ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2025 р. Справа №910/16148/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення сторін

матеріали апеляційної скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України б/н від 20.02.2025 (вх.№01-05/445/25 від 20.02.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24 (суддя Бортник О.Ю.)

про повернення

позовної заяви: Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестбуд-11, м. Київ

про стягнення заборгованості у розмірі 33821534,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24 постановлено повернути Головному центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України, позовну заяву і додані до неї документи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить прийняти клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24 та направити справу для розгляду до Господарського суду Львівської області. Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 поновлено Головному центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України б/н від 20.02.2025 (вх.№01-05/445/25 від 20.02.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24; призначено розгляд справи №910/16148/24 до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 14.03.2025; витребувано в Господарського суду Львівської області матеріали справи №910/16148/24.

Відповідач у визначений судом строк правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

1. Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та ухвала суду першої інстанції.

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестбуд-11 33 821 534,13 грн. збитків за Договорами підряду № 26-23 від 14.10.2022 та № 43-23 від 26.10.2023.

Повертаючи позовну заяву та додані до неї документи господарським судом висновано наступне:

- позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки в одній позовній заяві об`єднано вимоги про стягнення збитків, які виникли на підставі двох різних Договорів (Договору підряду № 26-22 від 14.10.2022 на проведення будівельних робіт по об`єкту: Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію Прикордонник-Немирів, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26 (інв. № 101310021) та Договору підряду № 43-23 від 26.10.2023 на виконання додаткових будівельних робіт по об`єкту: Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію Прикордонник-Немирів за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, вул. Курортна, 26.

- позивач фактично просить суд стягнути з відповідача збитки, які спричинено неналежним виконанням підрядником умов двох різних договорів будівельного підряду, які укладено у різний час (14.10.2022. та 26.10.2023.) та які стосуються різного роду та виду робіт. Так, за Договором № 26-22 від 14.10.2022. позивач замовив виконання 20 видів підрядних робіт (том справи 1, а.с. 20), а за договором № 43-23 від 26.10.2023. - 52 видів підрядних робіт (том справи 2, а.с. 116-117), які не є тотожними чи однаковими.

- кожна з вимог за кожним окремим договором є самостійною вимогою. Ці вимоги не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

- об`єднання позовних вимог лише з тих підстав, що усі вони стосуються одного й того ж відповідача, ГПК України не допускається.

- сумісний розгляд заявлених позивачем у справі позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надавати оцінку умовам кожного з договорів, укладених додаткових угод до них, встановлювати обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мету та обставин їх укладення, обґрунтованість заявлених до стягнення сум збитків.

- суд вимушений буде у межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 ГПК України для вирішення однієї справи, фактично вирішувати два різних спори (справи).

2. Узагальнені доводи апелянта (позивача) та аргументи відповідача.

Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель державної прикордонної служби України подав апеляцій ну скаргу, в якій зазначає, що оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим оскільки судом невірно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок, неправильного їх дослідження та оцінки, а також судом порушено норми процесуального права, що є підставою для його скасування на підтвердження чого зазначає наступне:

- між позивачем та відповідачем укладено договір підряду № 26/22 на проведення будівельних робіт по об`єкту Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію Прикордонник-Немирів в редакції додаткової угоди від 25.10.2023 №10-13.

- в результаті виникнення потреби у виконанні додаткових аналогічних робіт по цьому ж об`єкту, які не були включеними у початковий обсяг закупівлі, керуючись п.5 ч.2 ст. 40 Закону України Про публічні закупівлі сторони дійшли згоди щодо укладення договору підряду на додаткові аналогічні будівельні роботи по вказаному об`єкту в результаті чого 26.10.2023 укладено договір на виконання додаткових будівельних робіт № 43-23.

- без виконання додаткових будівельних робіт згідно договору №43-23 не можливим є виконання будівельних робіт по договору №26-22.

- об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії , ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права та запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

- скаржник зазначає позицію Верховного Суду щодо питання об`єднання декількох вимог пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами, зокрема, викладеної в постанові від 24.04.2023 у справі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у справі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі №910/4501/22 від 19.12.2022 у справі №921/318/22 та в інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.0.22019 у справі № 911/414/18.

- судом не враховано, положення ст. 173 та 174 ГПК України, які свідчтать про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч.6 ст.173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. Наявність підстав для роз`єднання позовних вимог за правилами ч.6 ст.173 ГПК України та розгляду кожної з вимог окремо унеможливлює повернення судом позовної заяви незалежно від того, чи суд застосував надані йому повноваження. Тоді як підставою для повернення є порушення правил об`єднання позовних вимог, наведених в ч.4, 5 ст. 173 ГПК України.

- посилання суду першої інстанції на великий обсяг доданих до позовної заяви доказів, що суттєво ускладнить вирішення спору, з огляду на необхідність надання оцінки умовам кожного із договорів та додаткових угод до нього, не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки не є свідченням порушення/дотримання правил об`єднання позовних вимог.

- позивач є неприбутковою установою, яка оплативши судовий збір у попередньому бюджетному періоді, не зможе використати ці кошти у новому бюджетному році для сплати судового збору за двома окремими позовами, оскільки сплачені кошти на судовий збір у попередньому бюджетному періоді повернуться до державного бюджету України. Тобто, наслідками повернення позовної заяви стане нове звернення позивача до суду яке потребуватиме залучення нових коштів з державного бюджету України.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

3. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики. Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine заява № 23436/03, § 22, від 28.03.2006).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто реалізація, а також постанові конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм ГПК України.

Відповідно до вимог статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За змістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

У той же час аналіз пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини шостої статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення.

Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є пов`язаними підставою виникнення або поданими доказами або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, як зазначив Верховний Суд у постанові від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19.

Так, судом встановлено, що Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України у цій справі заявлено позовні вимоги про стягнення збитків за договором підряду №26-22 від 14.10.2022 у розмірі 31 254 939,70 грн. та за договором підряду № 43-23 від 26.10.2023 у розмірі 2 566 594,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договорами на підтвердження чого ним долучено до матеріалів справи, зокрема, докази направлення припису із зазначенням виявлених недоліків щодо виконання будівельних робіт та дотримання вимог проектно-кошторисної документації по обох договорах; вимоги про виконання умов договорів; вимоги про повернення коштів сплачених на виконання договорів з огляду на невиконання робіт у повному обсязі, ненаданням відповідної виконавчої документації; розгляд питання щодо продовження термінів усунення недоліків після направлення на адресу позивача належним чином деталізованих графіків виконання робіт щодо усунення недоліків, а також протоколи спільних нарад по об`єкту будівництва Клубу-їдальні А-4 санаторію Прикордонник-Немирів за адресою Львівська область, Яворівський район, смт.Немирів, вул. Курортна,26.

З огляду на зазначене, колегія суддів виснує, що заявлені позовні вимоги стосуються одних і тих же осіб (позивача та відповідачів) та пов`язані між собою поданими доказами якими обґрунтовані ці вимоги.

Окрім того, зазначає, що договір підряду №43-23 від 26.10.2023 укладено на виконання додаткових будівельних робіт по об`єкту Реконструкція будівлі клубу-їдальні А-4 санаторію Прикордонник-Немирів за адресою: Львівська область, Яворівський район, с.м.т. Немирів, вул.Курортна,26.

Предметом цього договору, згідно п.1.1. договору є додаткові будівельні роботи в розумінні п.8.ч.13 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт, послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.

Відтак, виконання будівельних робіт здійснювалося щодо одного і того ж об`єкту, при цьому, роботи по договорі підряду №43-23 від 26.10.2023 були додатковими до тих, що виконувалися згідно договору №26-22 від 14.10.2022.

Водночас, встановивши після відкриття провадження за позовною заявою, що спільний розгляд заявлених у ній вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, суд не позбавлений можливості відповідно до частини шостої статті 173 ГПК України до початку розгляду справи по суті, зокрема, і з власної ініціативи роз`єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваної ухвали, доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про їх обґрунтованість, а відтак наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали господарського суду Львівської області та направлення справи на стадію вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду до місцевого господарського суду.

Розподіл судових витрат в порядку положень ст.129 ГПК України слід здійснити за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України б/н від 20.02.2025 (вх.№01-05/445/25 від 20.02.2025) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 у справі №910/16148/24 - скасувати.

3. Справу № 910/16148/24 направити до Господарського суду Львівської області на стадію вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 21.03.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.