ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 911/1065/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліна Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 911/1065/24 за позовом Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" (67663, Одеська область, Біляївський район, сільрада Усатівська, автодорога Київ-Одеса, 462км+828м, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 (08162, Київська область, Фастівський район, смт. Чабани, Одеське шосе, 8, )

про стягнення 11 434 243, 27 грн.

Представники сторін:

Представник позивача: Черкес В.О.;

Представник відповідача: Ткач О.О.

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Нова Лінія 1 про стягнення 11 434 243, 27 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2024 року, яка була залишена без змін постановою Північного апеляційного Господарського суду, позовну заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" було направлено за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024р., справу № 911/1065/24 передано на розгляд судді Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою від 05.08.2024р. судом, у порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" залишено без руху.

08.08.2024р. до Господарського суду надійшла заява (вх. № 29618/24) від Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 12.08.2024р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 17.09.2024р.

Ухвалою від 17.09.2024р. відкладено підготовче засідання на 08.10.2024р.

Проте 08.10.2024р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м.Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою 08.10.2024р. призначено підготовче засідання на 25.11.2024р.

Ухвалою від 25.11.2024р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.12.2024р.

В судовому засіданні 09.12.2024р. оголошено протокольну перерву у розгляді справи по суті до 04.02.2025р. за участю представників сторін.

В судовому засіданні 04.02.2025р. за участю представнкиів сторін оголошено протокольну перерву у розгляді справи по суті до 04.03.2025р.

В судовому засіданні 04.03.2025р. оголошено протокольну перерву у розгляді справи по суті до 10.03.2025р. за участю представників сторін.

Проте судове засідання 10.03.2025 року не відбулось.

Ухвалою від 10.03.2025р. призначено розгляд справи по суті на 25.03.2025р.

25.03.2025р. в судовому засіданні суд розглянув клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів та повернення до стадії підготовчого провадження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Отже, наведеними нормами процесуального закону визначено, що вирішення питання про докази, витребувані судом чи причини їх неподання здійснюється лише у підготовчому засіданні та до початку її розгляду по суті.

Водночас, ГПК України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справі № 910/7103/21, зроблено висновок, що: відповідно до практики Верховного Суду, яку колегія суддів враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: "Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019р. у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Враховуючи, вищевикладене, з метою з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи та дотримання основних засад господарського судочинства, встановлених вимогами ст.2 ГПК України, суд вважає можливим повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 911/1065/24.

Крім того, у клопотанні вказано, що встановлення факту припинення або існування правовідносин оренди в період січень - березень 2024 року; наявності або відсутності заборгованості за договором та визначення її розміру є важливими питаннями, які мають бути встановлені судом і без вирішення яких вірний розгляд справи є неможливим. Вказані обставини мають важливе значення для вірного розгляду справи.

Як передбачено нормами статті 182 Господарського процесуального кодексу України, саме у підготовчому засіданні суд з`ясовує, зокрема, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.8 ст.80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За положеннями статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частини 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частина 5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення суду, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), N 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Надмірний формалізм є обмеженням доступу до правосуддя, оскільки не являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів господарського судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, долучення прокурором доказу, що, на його переконання, має суттєве значення для прийняття законного та обгрунтованого рішення, яке буде відповідати вимогам ст.236 ГПК України, з урахуванням того, що підстави для повернення на стадію підготовчого провадження та вирішення питання про долучення до матеріалів справи доказів висновок експерта № SE/02/2502-01 за результатами проведення судової економічної експертизи від 25.02.2025 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.13,42,80,207,236 ГПК України, суд, заслухавши в судовому засідання міркування та зауваження усіх учасників справи, ухвалює рішення про повернення на стадію підготовчого провадження у справі № 916/1065/24 з метою вирішення питання про долучення доказу.

Суд визнає поважними причини неподання позивачем у встановлений законом строк доказу висновок експерта № SE/02/2502-01 за результатами проведення судової економічної експертизи від 25.02.2025 року та долучає подані позивачем докази до матеріалів справи..

Керуючись ст.ст.119,181-182,234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 911/1065/24 та замінити судове засідання щодо розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням.

2. Підготовче засідання призначити на "14" квітня 2025 р. о 15 год. 30 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м.Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань № 11 (5 поверх), тел. 0(482)307-980.

Ухвала набрала чинності 25.03.2025 року та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Пінтеліна