ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 910/11512/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Осташов Д.О.

від відповідача - Козаченко Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп"

на рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2024 р.

у справі № 910/11512/24 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп"

про стягнення 1281413,41 грн,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" про стягнення 1281413,41 грн на підставі договору № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р., з яких: 783737,50 грн основної заборгованості, 393523,45 грн пені, 72226,78 грн інфляційих втрат та 31925,68 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р. свої зобов`язання щодо вчасної оплати за період з березня 2022 року по березень 2024 року виконав частково лише у розмірі 12512,50 грн, а тому у останнього виникла заборгованість у розмірі 783737,50 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.10.2024 р. відкрито провадження у справі № 910/11512/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.12.2024 р. у справі № 910/11512/24 позов Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" 742787,50 грн основної заборгованості, 256224,46 грн пені, 29057,12 грн 3% річних, 61669,09 грн інфляційних витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Еллі-Груп» не отримувало примірник договору № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р., що підтверджує відсутність правовідносин між сторонами. Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еллі-Груп» не здійснює експлуатацію місць для платного паркувального майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Воскресенська, 2-а, що підтверджується листом № 21/10 від 21.10.2022 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" у справі № 910/11512/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" та призначено справу № 910/11512/24 до розгляду на 11.02.2025 р.

У судовому засіданні 11.02.2025 р. було оголошено перерву до 11.03.2025 р. після надання представниками сторін усних пояснень по суті апеляційної скарги.

У судовому засіданні 11.03.2025 р. представники сторін в судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26.10.2021р. між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" (далі - сторона-2) був укладений договір № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Воскресенська, 2-а, (далі - майданчик для паркування), що включає 175 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 20 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Згідно з п. 3.1 договору майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Як передбачено п. 3.4 договору, щомісяця до 10-го числа сторони підписують акт приймання-передачі послуг наданих у попередньому місяці. Підписання акта приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1. У випадку не підписання стороною-2 акта приймання-передачі наданих послуг у строк до 10 числа акт приймання-передачі послуг, наданих у попередньому місяці, вважається підписаним стороною-2 без зауважень.

У відповідності до п. 4.1 договору вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, становить 6,50 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 1,08 грн.

За п. 4.3 договору оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється відповідачем щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

Згідно з п. п. 4.4, 4.5 договору сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та направляє на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату. Відсутність рахунку на дату оплати, визначену п. 4.3 цього договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати.

Оплата сторони-2 стороні-1 згідно з умовами договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування (п. 4.7 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування (п. п. 7.1, 7.2 договору).

09.11.2011 р. між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" підписано акт приймання-передачі паркувального майданчика, за яким сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 195 машино-місць за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Воскресенська, 2-а.

На виконання умов укладеного договору позивачем складено та підписано акти надання послуг на загальну суму 796250,00 грн, а саме: № 1566 від 31.03.2022 р. на суму 35262,50 грн, № 1860 від 31.05.2022 р. на суму 18200,00 грн, № 2452 від 30.06.2022 р. на суму 34125,00 грн, № 2970 від 31.07.2022 р. на суму 35262,50 грн, № 3625 від 31.08.2022 р. на суму 35262,50 грн, № 4301 від 30.09.2022 р. на суму 34125,00 грн, № 4933 від 31.10.2022 р. на суму 35262,50 грн, № 5471 від 30.11.2022 р. на суму 34125,00 грн, № 6130 від 31.12.2022 р. на суму 35262,50 грн, № 520 від 31.01.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 1001 від 28.02.2023 р. на суму 31850,00 грн, № 1383 від 31.03.2023 р. на суму 35 262,50 грн, № 1710 від 30.04.2023 р. на суму 34125,00 грн, № 2017 від 31.05.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 2392 від 30.06.2023 р. на суму 34125,00 грн, № 2721 від 31.07.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 3076 від 31.08.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 3411 від 30.09.2023 р. на суму 34125,00 грн, № 3767 від 31.10.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 4099 від 30.11.2023 р. на суму 34125,00 грн, № 4434 від 31.12.2023 р. на суму 35262,50 грн, № 214 від 31.01.2024 р. на суму 35262,50 грн, № 592 від 29.02.2024 р. на суму 32987,50,00 грн, № 882 від 31.03.2024 р. на суму 15925,00 грн.

Також на виконання умов укладеного договору позивачем складено рахунки на оплату за надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за кожен місяць користування майданчиком для паркування, на загальну суму 796250,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов укладеного договору позивач направив на адресу відповідача лист № 053/05-1058 від 20.03.2024 р. та лист № 053/05-1323 від 05.04.2024 р. про наявність заборгованості.

Відповіді на вказані листи відповідач не надав, заборгованість не сплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р. свої зобов`язання щодо вчасної оплати за період з березня 2022 року по березень 2024 року виконав частково лише у розмірі 12512,50 грн, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 783737,50 грн (796250,00 - 12512,50).

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 15.03.2024 р. у справі № 910/1248/23 дійшов висновку, що оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму.

При цьому у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.06.2018 р. у справі № 910/20720/16 та від 03.02.2020 р. у справі № 910/6312/19, згідно з яким подібний договір є договором надання послуг, а також відступив від висновку у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 р. у справі № 910/8413/17 про те, що такий договір є договором найму майнових прав.

Таким чином, укладений між сторонами договір № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р. є договором найму, що регулюється положеннями глави 58 ЦК України та глави 30 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату, що підтверджується платіжними інструкціями № 30 від 11.08.2022 р. на суму 26162,50 грн та № 33 від 11.08.2022 р. на суму 18200,00 грн.

З розрахунку позивача вбачається, що отримані грошові кошти були зараховані в якості оплати погашення заборгованості за лютий 2022 року на загальну суму 31850,00 грн та часткову оплату за березень 2022 року на суму 12512,50 грн.

Відповідно до п. 1.3.2 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 р. № 4551/4592 з метою забезпечення життєдіяльності міста Києва в умовах воєнного стану Київська міська рада вирішила встановити, що на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у сфері паркування транспортних засобів на території міста Києва власники та користувачі транспортних засобів звільняються від оплати за послуги з користування спеціально обладнаними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" згідно з переліком, затвердженим рішенням Київської міської ради, а також звільняються від оплати суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування у відповідності укладених договорів з Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс".

Рішенням Київської міської ради від 14.05.2022 р. № 4577/4618 "Про відновлення роботи автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності", яке набирає чинності з 16.05.2022 р., вирішено виключити пункти 1.3.1 та 1.3.2 з рішення Київської міської ради від 30.03.2022 р. № 4551/4592.

Отже відповідач був звільнений від здійснення оплати за укладеним договором з 24.02.2022 р. по 15.05.2022 р., проте позивачем плата за користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів не нараховувалась лише у період з 01.04.2022 р. по 15.05.2022 р.

Оскільки рішенням Київської міської ради від 30.03.2022 р. було звільнено орендарів від орендної плати за договорами оренди комунального майна територіальної громади міста Києва на період воєнного стану, введеного 24.02.2022 р., і це рішення пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, то воно має зворотну дію у часі і, відповідно, відповідач отримав право не здійснювати оплату за договором саме з 24.02.2022 р. Відповідач був звільнений від орендної плати з 24.02.2022 р., тому нарахування суми основного боргу за березень 2022 року є необґрунтованим та, відповідно, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Вбачається, що відповідачем була здійснена часткова оплата на загальну суму 44162,50 грн, яку позивач зарахував в якості погашення заборгованості за лютий 2022 року у розмірі 31850,00 грн та часткового погашення заборгованості за березень 2022 року у розмірі 12512,50 грн.

Відповідно до п. 4.8 договору зарахування коштів, сплачених стороною-2 на користь сторони-1, здійснюється у наступному порядку:

- в першу чергу погашаються нараховані штрафні санкції;

- в другу чергу погашаються наявна заборгованість в порядку давності (від більш давньої до більш нової);

- в третю чергу погашаються черговий платіж;

- в четверту чергу здійснюється зарахування авансової оплати за майбутніми платежами.

У зв`язку зі звільненням відповідача від здійснення оплати за користування майданчиком для паркування з 24.02.2022 р. по 15.05.2022 р., позивач повинен був зарахувати здійснені відповідачем платежі в якості погашення заборгованості за лютий 2022 року (до 24.02.2024 р. за 23 дні), у сумі 26162,50 грн (6,50 грн за одне паркомісце *175 місць*23 дні), а іншу частину оплати зарахувати за травень 2022 року (з 16.05.2022 р. за 16 днів) у сумі 18200,00 грн (6,50 грн за одне паркомісце *175 місць*16 днів).

Отже заборгованість за березень 2022 року та травень 2022 року у відповідача відсутня, в той час як позивачем нарахована заборгованість у сумі 22750,00 грн та 18200,00 грн відповідно.

Таким чином, позивачем було безпідставно нараховано суму основної заборгованості у розмірі 40950,00 грн за березень 2022 року та травень 2022 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р. підлягає частковому задоволенню у розмірі 742787,50 грн (796250,00 - 40950,00 - 12512,50).

За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 393523,45 грн пені.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, встановлених цим договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 Розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин розпочався 12.03.2020 р. і тривав до 30.06.2023 р.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості експлуатації майданчика починаючи з березня 2022 року по березень 2024 року позивачем нараховано до стягнення з відповідача 393523,45 грн пені, нарахованої на суму основної заборгованості.

Проте, з урахуванням наведених норм позивач мав право нараховувати пеню за період з дати коли виник обов`язок оплати за експлуатацію майданчика паркування за кожен місяць, яка встановлена в договорі по дату закінчення карантину, а також протягом 6 місяців після завершення карантину з огляду на строки, встановлені ст. 232 ГК України.

З розрахунку позивача вбачається, що останнім було допущено помилки при визначенні суми заборгованості та періоду прострочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 256224,46 грн.

Також за неналежне виконання умов укладеного договору, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 31925,68 грн та інфляційні втрати у розмірі 72226,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Вбачається, що розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних був здійснений позивачем суму основної заборгованості, яка судом була задоволена частково.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 29057,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 61669,09 грн.

Доводи скаржника про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Еллі-Груп» не отримувало примірник договору № ДНП-2021-10/35 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 26.10.2021 р., що підтверджує відсутність правовідносин між сторонами, судова колегія вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як було встановлено вище, відповідач користувався паркомісцями на виконання умов укладеного договору,

Так, відповідачем здійснювались платежі за укладеним договором, зокрема, на суму 18200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 33 від 11.08.2022 р. та на суму 26162,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 30 від 11.08.2022 р.

Вказане свідчить про те, що відповідачем визнавалась наявність договірних зобов`язань між сторонами та частково виконано зобов`язання за цим договором.

Доводи скаржника про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Еллі-Груп» не здійснює експлуатацію місць для платного паркувального майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Воскресенська, 2-а, що підтверджується листом № 21/10 від 21.10.2022 р., колегія також вважає необґрунтованими.

Так, вказаним листом Товариство з обмеженою відповідальністю «Еллі-Груп» повідомляє Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" про те, що на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Воскресенська, 2-а, здійснюють діяльність невідомі особи, у зв`язку з цим відповідач не може здійснювати свою законну діяльність.

Однак, зі змісту вказаного листа неможливо встановити, чи дійсно відповідачу чинились перешкоди та в чому саме вони полягали.

При цьому, жодних доказів на підтвердження таких обставин відповідачем не надано.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2024 р. у справі № 910/11512/24 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2024 р. у справі № 910/11512/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Еллі-Груп".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.03.2025 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко