У Х В А Л А

27 березня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/993/22(927/124/25)

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви Фермерського господарства САПФІР-М.М. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Забаріна Антона Федоровича (Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Суффле Агро Україна (код 34863309)) до Товариства з обмеженою відповідальністю ШИКО (код 23744507) про стягнення 200 000 грн 00 коп., поданої в межах справи за заявою
КРЕДИТОРА: Товариства з обмеженою відповідальністю Суффле Агро Україна (код 34863309) 30068, с. Крупець Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області, вул. Богдана Хмельницького, 43
БОРЖНИК: Фермерське господарство САПФІР-М.М. (код 35274787) 15122, с. Хоробичі Городнянського району Чернігівської області, вул. Гагаріна, 24
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Суффле Агро Україна (надалі кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства САПФІР-М.М. (надалі боржник) на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2022 була прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2022, зокрема відкрито провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства САПФІР-М.М.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сиволобова М.М.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2023 припинено процедуру розпорядження майном Фермерського господарства САПФІР-М.М. та повноваження розпорядника майна боржника Сиволобова М.М.; визнано банкрутом Фермерське господарство САПФІР-М.М.; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначити арбітражного керуючого Сиволобова М.М.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.06.2024 постановлено, зокрема, відсторонити арбітражного керуючого Сиволобова М.М. від виконання повноважень ліквідатора Фермерського господарства САПФІР-М.М.; ліквідатором Фермерського господарства САПФІР-М.М. призначити арбітражного керуючого Забаріна А.Ф.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.03.2025 постановлено продовжити строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора банкрута Забаріна А.Ф. до 09 травня 2025 року включно.

10 лютого 2025 року, в межах даної справи про банкрутство, через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява від 28.01.2025 Фермерського господарства САПФІР-М.М. в особі ліквідатора арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю ШИКО про стягнення 200 000,00 грн (присвоєно єдиний унікальний номер 927/124/25).

Звертаючись з даним позовом позивач вказує, що в процесі ліквідаційної процедури ліквідатором було виявлено наступне:

платіжною інструкцією № 4312 від 24.08.2022 відповідачем сплачено на користь позивача 1 250 000,00 грн з призначенням платежу Попередня оплата за продукцію зг. рахунку № 41 від 24.08.2022, а платіжною інструкцією № 4398 від 09.09.2022 559 649,20 грн з призначенням платежу За продукцію(насіння ріпаку) зг. рахунку № 45 від 09.09.2022, загалом 1 806 649,20 грн;

платіжною інструкцією № 1064 від 02.05.2023 ФГ САПФІР-М.М. здійснено перерахування ТОВ «ШИКО» 200 000,00 грн з призначенням платежу Повернення передоплати за непоставлений товар зг. плат. дор. № 4398 від 09.09.22р.;

за інформацією колишнього керівника та відповідно до даних ЄРПН протягом 2022 року позивач здійснив поставку відповідачеві сільськогосподарської продукції (насіння ріпаку) на загальну суму 4 336 627,53 грн.

Таким чином, заборгованість за поставлену продукцію складає 2 726 978,33 грн., у т.ч. 200 000,00 грн, які є предметом даного позову.

При цьому, позивач вказує, що ФГ САПФІР-М.М. не мало права здійснювати повернення відповідачу попередньої оплати за товар в розмірі 200 000,00 грн через пряму заборону закону (мораторій на задоволення вимог кредиторів). Як наслідок позивач вважає, що відповідні грошові кошти є безпідставно набутими відповідачем, а тому товариство має їх повернути господарству.

Нормативно правовим обґрунтуванням позовних вимог позивач, серед іншого, визначив ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2025, зокрема. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/993/22 (927/124/25); постановлено розгляд позовної заяви здійснювати в межах справи № 927/993/22 про банкрутство Фермерського господарства САПФІР-М.М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.03.2025 через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області від ТОВ «Шико» надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що не погоджується з викладеними позивачем фактами в повному обсязі та вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Так, відповідач вказує, що листом № 201 від 11.12.2024 він повідомив позивача про те, що зазначена сума загального поставленого товару не відповідає дійсності, а сума здійснених поставок є меншою від зазначеної. Окрім того, відповідачем було надано документи, а саме Акт звірки взаєморозрахунків, підписаний уповноваженим представником позивача, який засвідчує розміри поставок та демонструє стан розрахунків між сторонами. На думку відповідача, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розміру загальної суми заборгованості. Відповідач звертає увагу, що умовами Договору поставки, укладеного між TOB «ШИКО» та ФГ «Сапфір-М.М.», не передбачено порядок повернення грошових коштів у тому випадку, якщо товар та/або його частину не буде поставлено покупцю. З огляду на вказане, зобов`язання з повернення коштів за непоставлений товар виникає з моменту пред`явлення вимоги в порядку статей 11 та 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до розділу 5 Договору поставки, оплата за товар здійснювалась поетапно: 86% вартості Товару сплачується протягом 3 днів від дати отримання рахунку-фактури та оригіналу видаткової накладної; 14% вартості товару сплачується після дати реєстрації податкової накладної та надання пакету документів, передбаченого п. 5.4 Договору. Відповідач неодноразово йшов на зустріч позивачу та здійснював 100% оплату за виставленими рахунками ще до моменту укладання сторонами специфікації та визначення істотних умов поставки чергової партії (ціна, кількість (вага) партії, дата поставки, місце поставки, тощо). В подальшому, попри зусилля сторін, останні не дійшли згоди щодо істотних умов специфікації, наслідком чого стало утворення надлишкової оплати за поставлений товар та відповідно повернення грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи обставини справи, слідує висновок, що правові підстави, для стягнення позивачем грошових коштів відсутні, оскільки відповідач є поточним кредитором в розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, а відтак на нього не розповсюджувалась дія мораторію встановленого статтею 41 Кодексу України з процедур банкрутства та ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство від 21 грудня 2022 року у справі № 927/993/22.

06.03.2025 через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області від ФГ «Сапфір М.М.» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач висловив свої заперечення щодо позиції відповідача викладеної у відзиві на позовну заяву.

Позивач звертає увагу, що Акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, оскільки він не містить інформації про здійснені господарські операції та не фіксує їх. Однак, ані договору, ані жодного іншого первинного бухгалтерського документу до подання позову відповідачем умисно надіслано позивачу не було. При цьому, до відзиву на позовну заяву відповідачем надано лише Договір поставки № 09/09/22Р-2 від 09 вересня 2022 року, який сам по собі не підтверджує здійснення господарських операцій із поставки. Таким чином, оскільки жодного первинного бухгалтерського документа щодо здійснених поставок Позивачем насіння ріпаку надано не було, встановити реальний баланс сторін з виконання вказаного Договору є неможливим.

Крім того, позивач вказав, що сплата позивачем коштів в розмірі 200 000,00 грн була вчинена в період дії мораторію на задоволення конкурсних вимог кредиторів. Оскільки жодного документу та жодної юридичної підстави на підтвердження того, що у відповідача існували поточні вимоги до позивача, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, матеріали справи не містять, то позивач не мав юридичних підстав на перерахування 200 000,00 грн. Незаконність сплати 200 000,00 грн в даному випадку, незалежно від наявності заборгованості перед відповідачем (хоча позивач наполягає на зворотному) полягає в тому, що відповідачем були перераховані кошти із порушенням черговості задоволенням вимог кредиторів, отже, із порушенням прав цих кредиторів, а відповідно, і самого позивача. Таким чином, стягнення дебіторської заборгованості в даному випадку є законним та ефективним способом судового захисту Позивача.

10.03.2025 через систему Електронний суд до Господарського суду Чернігівської області від ТОВ «Шико» надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Як вбачається із наданих відповідачем документів, 09.09.2022 між Фермерським господарством «Сапфір-М.М.» (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шико» (покупцем) укладено договір поставки № 09/09/22Р-2 згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити насіння ріпаку українського походження урожаю 2022 року, код Товару згідно з УКТ ЗЕД 1205 насипом на умовах, передбачених договором. Одиниці вимірювання товару, його асортимент/номенклатура, кількість (вага) товару тощо, визначаються Специфікацією за згодою сторін. Ціна товару вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Ціна Договору (загальна вартість договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору, вказана у видаткових накладних та/або рахунках-фактурах та/або інших платіжних/супровідних документах. Умови поставки кожної партії товару погоджуються сторонами в окремих Специфікаціях до даного договору.

В п. 5.1 даного договору сторони передбачили, що покупець здійснює оплату 86% вартості поставленого товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 3-х банківських днів від дати отримання наступних документів:

- оригіналу рахунку фактури виставленого на 100% вартості поставленого товару із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати;

- оригіналу видаткової накладної, виписаної у відповідності до діючого законодавства України.

Оплата решти вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом трьох банківських днів від дати реєстрації податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником в ЄРПН, відповідно до вимог ст. 187 та 201 Податкового кодексу України, та наданого постачальником пакету документів, визначеного в п. 5.4 Договору.

Таким чином, згідно умов договору поставки від 09.09.2022 № 09/09/22Р-2 підставою для сплати покупцем 86% вартості поставленого товару є надані постачальником оригінали рахунку фактури та видаткової накладної.

Асортимент/номенклатура, кількість (вага), ціна товару та умови поставки кожної партії товару попередньо погоджуються сторонами в окремих Специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною.

Із наданих позивачем банківських виписок вбачається, що платіжною інструкцією № 4398 від 09.09.2022 ТОВ «ШИКО» перерахувало ФГ «САПФІР-М.М.» 559 649,20 грн з призначенням платежу «За продукцію (насіння ріпаку) зг. рахунку № 45 від 09.09.2022».

Надалі, ФГ «САПФІР-М.М.» платіжною інструкцією № 1064 від 02.05.2023 перерахувало ТОВ «ШИКО» 200 000,00 грн з призначенням платежу «Повернення передоплати за непоставлений товар зг. плат. дор. № 4398 від 09.09.22р. (договір № 09/09/22Р-2 від 09.09.2022р.)».

Отже, здійснення ТОВ «ШИКО» оплати за товар на суму 559 649,20 грн платіжною інструкцією № 4398 від 09.09.2022 відбувалось у відповідності до умов укладеного між сторонами договору поставки від 09.09.2022 № 09/09/22Р-2 та згідно виставленого позивачем рахунку фактури № 45 від 09.09.2022.

Крім того, зважаючи на умови вищевказаного договору поставки, до проведення оплати за товар сторонами повинна бути погоджена Специфікація, яка складається постачальником та надсилається на розгляд покупцю (не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати поставки наступної партії товару). Також, постачальник повинен надати покупцю оригінал видаткової накладної.

Враховуючи те, що ТОВ «ШИКО» було здійснено оплату за товар на суму 559 649,20 грн, суд вважає, що у відповідача мають бути як погоджена сторонами Специфікація на поставку партії товару, так і оригінали рахунку фактури та видаткової накладної.

Втім, такі документи не були надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.

Відповідно до ст. 2, 14 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним із основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявою по суті справи є, зокрема, відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити, зокрема, заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. До відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

У відповідності з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За правилами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як було вказано вище, у відзиві на позов відповідач визнає факт укладення між сторонами договору поставки від 09.09.2022 № 09/09/22Р-2. Також відповідач не заперечує проти сплати ним позивачеві 559 649,20 грн та повернення останнім 02.05.2023 200 000,00 грн.

Одночасно відповідач вказує, що «Відповідач неодноразово йшов на зустріч позивачу та здійснював 100% оплату за виставленими рахунками ще до моменту укладання сторонами специфікації та визначення істотних умов поставки чергової партії (ціна, кількість (вага) партії, дата поставки, місце поставки, тощо). В подальшому, попри зусилля сторін, останні не дійшли згоди щодо істотних умов специфікації, наслідком чого стало утворення надлишкової оплати за поставлений товар та відповідно повернення грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн». Тобто, посилається на відсутність погодженої специфікації.

В той же час, відповідач не пояснює чому позивач повернув лише частину суми перерахованої платіжною інструкцією № 4398 від 09.09.2022, чи було поставлено позивачем товар на різницю між сумою отриманих та повернутих грошових коштів та не надає рахунку фактури № 45 від 09.09.2022 і видаткову накладну на товар. Також відповідач не надає і інші докази щодо виконання сторонами зобов`язань за договором поставки від 09.09.2022 № 09/09/22Р-2. При цьому, строк дії договору до 31.12.2022.

За правилами ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене вище, суд має сумніви у добросовісному виконанні відповідачем його процесуальних обов`язків щодо подання доказів, тому вважає за необхідне з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору витребувати у відповідача докази з власної ініціативи.

Положеннями ч. 7 10 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. 2, 14, 74, 80, 81, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю ШИКО (код 23744507) докази щодо виконання сторонами зобов`язань за договором поставки від 09.09.2022 № 09/09/22Р-2:

специфікації, як невід`ємні частини договору (за наявності);

рахунок фактуру № 45 від 09.09.2022 та інші рахунки фактури (за наявності);

видаткові накладні на товар (за наявності);

документи щодо перевезення товару (товаро транспортні накладні тощо) (за наявності).

Витребувані даною ухвалою докази подати суду протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

У випадку відсутності можливості подати докази, які витребовує суд, або відсутності можливості подати такі докази у встановлені строки, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ШИКО протягом 5 днів з дня вручення ухвали повідомити про це суд із зазначенням відповідних причин.

Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю ШИКО про те, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом та стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 3 028 грн до 30 280 грн.

Копії цієї ухвали надіслати ліквідатору Забаріну А.Ф. (01054, м. Київ, а/с 214), Товариству з обмеженою відповідальністю ШИКО (01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 10, кімната 212), Товариству з обмеженою відповідальністю Суффле Агро Україна (30068, с. Крупець Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області, вул. Богдана Хмельницького, 43).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Дата набрання ухвалою законної сили 27.03.2025.

Суддя А.С. Сидоренко