РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2025Справа № 910/13417/24
За позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»

до фізичної особи-підприємця Мехедько Ріти Іванівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація

про розірвання договору і виселення

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Панкова О.А.;

від відповідача: не з`явився.;

від третьої особи: Гриник М.С.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до (надалі-відповідач) в якому просить суд:

- розірвати договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537;

- виселити відповідача з нежилого приміщення загальною площею 108,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, передавши позивачу.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 629, 651, 762, 785 Цивільного кодексу України, ст.188, 193, 283 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537, що є підставою для його розірвання та виселення останнього з орендованого нежитлового приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/13417/24. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче на 10.12.2024.

У підготовче засідання 10.12.2024 з`явилась представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про залучення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - третя особа) до участі в справі в якості третьої особи та залучив останню до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Також суд протокольною ухвалою в порядку ст.74 ГПК України витребував у позивача докази. Крім цього, суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 відкладено підготовче засідання на 15.01.2025.

27.12.2024 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли докази.

У підготовче засідання 15.01.2025 з`явились представники позивача та третьої особи, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2025.

30.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження. У поданому відзиві відповідач заперечує щодо задоволення позову та, зокрема, зазначає, що договір припинив свою дію 01.11.2021, а тому не може бути розірваним у судовому порядку. Крім того вказує, що відповідач не знаходиться в спірному приміщенні та не користується ним.

06.02.2025 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні призначеному на 11.02.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Грицика Д.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з підстав зазначених в ухвалі.

У судове засідання 11.02.2025 з`явились представники учасників справи. Суд протокольною ухвалою, з урахуванням думки представника позивача та третьої особи, задовольнив клопотання представника відповідача та повернувся до стадії підготовчого провадження. Також суд протокольними ухвалами задовольнив клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов, поновив відповідачу строк на подання відзиву на позов та долучив поданий 30.01.2025 відзив до матеріалів справи. Крім цього, суд протокольною ухвалою в порядку ст.74 ГПК України витребував у позивача письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 відкладено підготовче засідання на 26.02.2025.

24.02.2025 від представника позивача на виконання ухвали суду надійшли письмові пояснення та відповідь на відзив.

25.02.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

У підготовче засідання 11.02.2025 з`явилась представник позивача, представники відповідача та третьої особи. Протокольними ухвалами суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення позивача на виконання ухвали суду та відповідь на відзив від 24.02.2025, а також додаткові пояснення відповідача від 25.02.2025.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонам надавалось достатньо часу для надання доказів та пояснень по суті спору, окрім того, не було зазначено про неможливості надання доказів чи заявлення клопотань, у підготовчому засіданні судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025.

10.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

У судовому засіданні 11.03.2025 представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог та позов просила задовольнити, представник третьої особи позов також просила задовольнити. Представник відповідача в засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з технічними проблемами в роботі системи ВКЗ, що унеможливлювало здійснення фіксування судового засідання шляхом відео та звукозапису, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 18.03.2025 о 14:10 год.

18.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

У судове засідання 18.03.2025 з`явились представники позивача та третьої особи, представник відповідача в засідання не з`явився.

У судовому засіданні 18.03.2025 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №279 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» закріплено за позивачем на праві господарського відання, зокрема, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

03.11.2015 між Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець, третя особа), Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (підприємство-балансоутримувач, позивач) та Мехедько Рітою Іванівною (орендар, відповідач) укладено договір №537 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - договір), на підставі якого орендарю надано в користування приміщення, загальною площею 108,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, орендна плата встановлена в розмірі 5 450,00 грн.

Згідно з пунктом 3.7. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

За змістом пункту 4.2.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

У пункті 5.1.3. договору передбачено, що орендодавець має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу.

Одностороння відмова від договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3. цього договору. Лист із відмовою від договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, вказаним у договорі. Договір є розірваним з дати одержання орендарем повідомлення орендодавця або підприємства-балансоутримувача про відмову від договору, або з дати повернення орендодавцю відмови від договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою (пункту 9.3. договору).

Відповідно до п.9.1. договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03.11.2015 до 02.11.2018.

Пунктом 9.6. договору встановлено, що договір вважається розірваним достроково за погодженням сторін, якщо орендар не сплачує орендну плату та інші платежі, передбачені договором, і не використовує об`єкт оренди протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 9.7. договору на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з п.9.8. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

03.11.2015 між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування згідно з договором оренди приміщення, що розташоване в підвалі та перебуває на балансі позивача, загальною площею 108,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2020 № 910/9515/20 відмовлено в задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ФОП Мехедько Р.І. про виселення з займаного нежитлового приміщення.

Як установлено в межах справи № 910/9514/20, договір №537 від 03.11.2015 є продовженим і діє до 31.10.2021.

Отже, оскільки матеріали даної справи не містять доказів надання жодною зі сторін повідомлення про припинення договору, останній вважається продовженим на той самий строк, на тих же умовах до 31.10.2024, а потім до 31.10.2027.

Разом із цим, відповідач не вносив оплату за договором, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 складала 33 473,72 грн.

17.09.2024 Господарським судом міста Києва видано судовий наказ №910/11320/24, який набрав законної сили 30.10.2024, про стягнення з фізичної особи-підприємця Мехедько Ріти Іванівни на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованості за оренду приміщення за договором №537 від 03.11.2015 в розмірі 47 181,54 грн, інфляційних втрат у сумі 1 317,85 грн, 3 % річних у сумі 352,33 грн, пені в розмірі 2 660,15 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

Також позивачем відповідачу направлялись претензія про сплату заборгованості від 08.05.2024 за вих.№108/38-1965, однак відповіді від відповідача не надійшло, заборгованість залишилась не сплачена.

Надалі, позивачем надіслано відповідачу пропозицію від 03.06.2024 за вих.№108/38-2321 про дострокове розірвання договору оренди за погодженням сторін та повернення нежитлового приміщення підприємству-балансоутримувачу по акту прийому-передачі. Однак, у встановлений законом термін відповіді на пропозицію від відповідача не надійшло.

З огляду на наведені вище обставини позивач звернувся з даним позовом до суду про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537 та виселення відповідача з нежилого .приміщення загальною площею 108,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За статтею 759 Цивільного кодексу України договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У частинах 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

За змістом частини 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач не здійснював сплату орендної плати, зокрема, за період із січня по червень 2024 року, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість.

17.09.2024 Господарським судом міста Києва видано судовий наказ №910/11320/24, який набрав законної сили 30.10.2024, про стягнення з фізичної особи-підприємця Мехедько Ріти Іванівни на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованості за оренду приміщення за договором №537 від 03.11.2015 в розмірі 47 181,54 грн, інфляційних втрат у сумі 1 317,85 грн, 3 % річних у сумі 352,33 грн, пені в розмірі 2 660,15 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не вносив орендну плату за договором протягом трьох місяців підряд, позивач звертався до відповідача з листом-пропозицією від 03.06.2024 № 108/38-2321 про дострокове розірвання договору.

Водночас, у визначений законом строк відповідач відповідь не надав, відомості щодо погашення відповідачем заборгованості в матеріалах справи також відсутні.

Судом ураховано, що пункти 5.1.3, 9.3, 9.7 договору надають позивачу право на розірвання договору при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу.

Отже, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовної вимоги про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537.

При цьому суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача на те, що договір припинив свою дію 01.11.2021, а тому не може бути розірваним у судовому порядку, з огляду на таке.

Так, відповідно до п.9.1. договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03.11.2015 до 02.11.2018.

Згідно з п.9.8. договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2020 № 910/9515/20 відмовлено у задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ФОП Мехедько Р.І. про виселення з займаного нежитлового приміщення.

У вказаному рішенні встановлено, що договір №537 від 03.11.2015 є продовженим і діє до 31.10.2021.

У той же час матеріали даної справи не містять доказів надання жодною зі сторін повідомлення про припинення договору, а отже договір вважається продовженим на той самий строк, на тих же умовах, тобто до 31.10.2024, а потім до 31.10.2027.

Крім того, 20.07.2023 та 19.01.2024 відповідач самостійно зверталась до орендодавця зі зверненнями та підтверджувала, що вона є орендарем приміщень. При цьому суд звертає увагу на те, що у вказаних зверненнях відповідач не просила розірвати договір чи забрати нежитлові приміщення за актом-приймання передачі, а лише просила звільнити її від орендної плати на період війни та надати акт про використання населенням, орендованих нею нежитлових приміщень (т.1, а.с.150).

Посилання відповідача на те, що вона не знаходиться у спірному приміщенні та не користується ним є також не обґрунтованими, оскільки по-перше, матеріали справи не містять доказів повернення позивачу приміщення за актом-приймання передачі чи звернення відповідача до позивача про підписання такого акту, по-друге, 23.12.2024 відповідач самостійно підписувала акт обстеження нежитлових приміщень на АДРЕСА_2, як орендар (т.1, а.с.122), що свідчить про те, що нею орендуються такі приміщення.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 4.2.20 договору передбачено, що орендар зобов`язаний після припинення дії цього договору протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу.

Оскільки договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537 підлягає розірванню, вимога позивача про виселення відповідача з орендованого нерухомого майна підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537 і виселення відповідача з нежилого приміщення загальною площею 108,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.11.2015 №537.

3. Виселити фізичну особу-підприємця Мехедько Ріту Іванівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з нежилого приміщення загальною площею 108,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , передавши Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (03186, місто Київ, вулиця Левка Мацієвича, будинок 6, ідентифікаційний код 35756919).

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мехедько Ріти Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (03186, місто Київ, вулиця Левка Мацієвича, будинок 6, ідентифікаційний код 35756919) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 28.03.2025.

Суддя Я.А.Карабань