ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 березня 2025 року Справа № 903/202/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Товтин В.І. адвокат (ордер серії ВІ №1288235 від 18.03.2025),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради, м. Луцьк

до Приватного підприємства "Роудіз", с. Рованці, Луцький район, Волинська область

про стягнення 19274,45 грн.,

в с т а н о в и в:

20.02.2025 документ сформовано в системі Електронний суд і зареєстровано у Господарському суді Волинської області позовну заяву Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради до Приватного підприємства "Роудіз" про стягнення 19274,45 грн. збитків.

Ухвалою суду від 25.02.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено на 26.03.2025; запропоновано сторонам подати суду: позивачу до 24.03.2025: будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу: в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

02.03.2025 сформовано в системі «Електронний суд», а 03.03.2025 зареєстровано в Господарському суді Волинської області відзив н позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідь позивача на відзив на адресу суду не надходила.

26.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами. Також позивач зазначає про те, що підтримує позовні вимоги.

26.03.2025 в судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Судом враховано, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, а тому 26.03.2025 судом було вирішено спір за відсутності представника позивача, зважаючи на те, що позивач належним чином був повідомлені про судовий розгляд.

Вимога Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради до Приватного підприємства "Роудіз" про стягнення 19274,45 грн. до задоволення не підлягає.

13.11.2023 між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю №10/11.

Згідно з п.1.1. договору в порядку, строки та на умовах, визначених замовником, цим договором та додатками до даного договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик за завданням замовника надати послуги згідно коду ДК 021:2015:45450000-6: Інші завершальні будівельні роботи, а саме: «Поточний ремонт прибудинкової території з облаштуванням місць для тимчасового паркування автотранспорту та пішохідних доріжок за адресою: 43008, Волинська область, м. Луцьк, вул. Загородня, 20 (додаткові роботи)» (далі-послуга), а замовник зобов`язується прийняти виконані послуги та оплатити їх вартість. Місце надання послуг: 43008, м. Луцьк, вул. Загородня, 20.

Як узгоджено в п.3.1. договору сума цього договору становить: 153 456,25 гри., (сто п`ятдесят три тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень 25 копійок) в т.ч. ПДВ 25 576,04 гри. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят шість гривень 04 копійок) відповідно до п. 193.1. Податкового кодексу України і повинна відповідати ціні, зазначеній у пропозиції підрядника.

Сторони також підписали окремий документ «Договірна ціна на поточний ремонт прибудинкової території з облаштуванням місць для тимчасового паркування автотранспорту та пішохідних доріжок за адресою: 43008, Волинська область, м. Луцьк, вул. Загородня, 20 (додаткові роботи)», яким узгоджено вартість робіт в розмірі 153 456,25 гри.

Відповідно до п. 7.1-7.3 договору приймання послуг за цим договором оформлюється актом приймання виконаних послуг (за формою №КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних послуг (за формою №КБ-3), що є підставою для проведення розрахунків між сторонами. Акт приймання виконаних послуг підписується уповноваженими представниками сторін. допускається поетапне приймання послуг відповідно до фактично наданого об`єму послуг. Якщо при прийманні виконаних послуг виявляються істотні недоробки, що виникли з вини підрядника, замовником ці послуг не приймаються і не оплачуються до виправлення підрядником виявлених порушень.

18.12.2023 між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до договору №10/11 від 13.11.2023.

Згідно з п.1.1. додаткової угод №1 сума договору №10/11 від 13.11.2023 становить 129080,40 грн., в т.ч. ПДВ 21513,40 грн.

До додаткової угоди №1 від 18.12.2023 складено та підписано як окремий документ "Договірну ціну на поточний ремонт прибудинкової території з облаштуванням місць для тимчасового паркування автотранспорту та пішохідних доріжок за адресою: 43008, Волинська область, м. Луцьк, вул. Загородня, 20 (додаткові роботи), яким узгоджено вартість робіт в розмірі 129080,40 грн.

На виконання умов договору про закупівлю №10/11 від 13.11.2023 відповідач виконав роботи на загальну суму 129080,40 грн., що підтверджується копією акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року (а.с. 72-74).

Згідно з поясненнями представника відповідача позивач виконані на цю суму роботи повністю оплатив за цінами, узгодженими в договорі, заборгованість за позивачем відсутня.

Отже, укладаючи договір про закупівлю, сторони визначили вартість виконання робіт, яка відповідає підписаним сторонами формам КБ-3 і КБ-2в, підрядник не допустив перевищення кошторису, а замовник без будь-яких зауважень підписав акти приймання виконаних робіт та повністю оплатив їх вартість.

За правовою природою укладений між сторонами договір 10/11 від 13.11.2023 є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 857 Цивільного Кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Отже, перевірка вартості і фактичного обсягу виконаних робіт, які включені до актів приймання виконаних робіт, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.

Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за грудень 2023 року підписаний замовником, скріплений печатками без будь-яких зауважень і застережень, а тому слід вважати, що позивач погодився з якістю, вартістю та обсягом виконаних робіт.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас, обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена позивачем.

Отже, умови договору про закупівлю №10/11 від 13.11.2023 сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Управління Західного офісу Державної аудиторської служби у Волинській області провело ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради за період з 01.04.2021 по 01.04.2024 року та склало акт №130304-22/011«р» від 19.07.2024 (а.с.13-52). Ревізією встановлено завищення вартості виконаних робіт по об`єкту на суму 19 274,45 грн.

Як вбачається зі змісту акту ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, за результатами проведеної зустрічної звірки встановлено, що згідно акту прийому-передачі рекламної продукції ТОВ «Аква прінт», вартість однієї стели становить 48 408,53 грн., в тому числі встановлення 6 000,00 грн. Проте, ПП «Роудіз» до акта за формою № КБ-2в безпідставно включено вартість робіт по встановленню 2 стел, чим порушено п. 6.3 Настанови з визначення вартості будівництва № 281 та завищено вартість робіт на суму 19 274,45 грн.

Вважаючи, що воно зайво оплатило 19274,45 грн., Комунальне підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради звернулося з позовом до суду про стягнення з Приватного підприємства Роудіз 19 274,45 грн.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред`явив вимогу про стягнення з відповідача суми завданих збитків, яка ґрунтується на акті ревізії №130304-22/011«р» від 19.07.2024, яка була проведена Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.

Для покладення на суб?єкта господарювання відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідно встановити склад цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені, та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

У контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки", заявлена до стягнення з відповідача сума перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договорами підряду, ця сума не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю за бюджетні кошти, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договором про закупівлю робіт, такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі частини другої статті 224 ГК України.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності товариства у вигляді відшкодування збитків.

Між сторонами у справі укладено договір про закупівлю, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договором робіт, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном і стягнуті як збитки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012.

Посилання позивача на акт №130304-22/011 «р» від 19.07.2024, складений за результатом ревізії його фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2021 по 01.04.2024 року, як на доказ заподіяння збитків, не приймається судом до уваги, оскільки акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки. Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов?язкового характеру та не можуть оспорюватись в суді.

Крім цього, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13, у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 13.02.2018 у справі №815/2689/15.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, він містить лише думку органу, який його склав, акт перевірки (ревізії) не є рішенням суб?єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов?язків для осіб, робота яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Діяльність із складання актів документальних перевірок є службовою діяльністю працівників контролюючого органу на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Дії посадових осіб контролюючого органу із складання цього акту не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім права на надання зауважень до акту перевірки.

Аналогічною є також правова позиція Верховного Суду з цього питання, яка була висловлена ним у постанові від 13.02.2018 у справі № 815/2689/15 (касаційне провадження №К/9901/8377/18) з приводу результатів зустрічних звірок).

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними для з?ясування їх реальності та повноти відображення в обліку об?єкта контролю.

Проаналізувавши відповідні правові норми з цього питання, наведені у постанові, Верховний Суд дійшов висновку про те, що складена за результатами проведеної зустрічної звірки довідка є відображенням дій працівників контролюючих органів та не породжує правових наслідків для платника податків і, відповідно, не порушує його прав.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто, укладання сторонами у справі договору підряду, дії сторін щодо виконання їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата, є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі №911/1102/19.

Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором. Відтак, акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути належним та достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договорами підряду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 910/12793/17, від 21.05.2018 року у справі №922/2310/17, від 16.10.2018 року у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 року у справі №917/1064/17, від 26.03.2019 року у справі № 910/26948/15.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим, акт аудиту не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 Господарського кодексу України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

З огляду на викладене, вимога Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради до Приватного підприємства "Роудіз" про стягнення 19274,45 грн. збитків не підлягає до задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову на підставі п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 3028 грн., покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.03.2025

Суддя І. О. Якушева