ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. Cправа № 902/1207/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни

за участю секретаря судового засідання Ломачко А.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури (23600, Вінницька область, місто Тульчин, вулиця Ростислава Покиньчереди, будинок 14, ідентифікаційний код юридичної особи 02909909)

в інтересах держави в особі:

позивача - Городківської сільської ради (24615, Вінницька обл., Тульчинський р-н, село Городківка, вул. Благовіщенська, будинок 51, ідентифікаційний код юридичної особи 04328789)

до відповідача - Фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгеніїни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю:

прокурора Сосницька І.В., згідно посвідчення

представник позивача - не з`явився

відповідач - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 18.11.2024 року надійшла позовна заява № 02.55-3569вих-24 від 06.11.2024 (вх. № 1260/24 від 18.11.2024) Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городківської сільської ради до Фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгеніїни про усунення перешкоди власнику Городківській сільській раді у користуванні та розпорядженні майном, а саме земельною ділянкою комунальної власності шляхом зобов`язання фізичної особи - підприємця Рузяк Наталїї Євгенїївни звільнити земельну ділянку, яка перебуває в комунальній власності Городківської територіальної громади в особі Городківської сільської ради, площею 0,0030 га, шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної по вул. Героя України О. Порошенка (колишня вул. Благовіщенська) у селі Городківка Тульчинського району Вінницької області на земельній ділянці площею 0,0030 га за власний рахунок.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 20.11.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 902/1207/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19 грудня 2024 року о 10:00 год.

09.12.2024 до суду від позивача надійшло клопотання № б/н від 09.12.2024 (вх. № 01-34/12159/24) про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі документами.

За наслідком судового засідання 19.12.2024 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання у справі № 902/1207/24 на 10.01.2025 об 11:00, яку занесено до протоколу судового засідання.

06.01.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі № б/н від 06.01.2025 (вх. № 01-34/108/25 від 06.01.2025).

У судовому засіданні 10.01.2025 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про задоволення клопотання прокурора, продовження підготовчого засідання на 30 днів, а також про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні у справі № 902/1207/24 до 30.01.2025 о 14:00, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.01.2025 до суду від Городківської сільської ради надійшли додаткові пояснення у справі № б/н від 27.01.2025 (вх. № 01-34/861/25, вх. № 01-34/864/25 від 27.01.2025).

29.01.2025 до суду від прокурора надійшла заява № б/н від 29.01.2025 (вх. № 01-34/954/25 від 29.01.2025) про уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні 30.01.2025 суд постановив ухвалу про прийняття заяви № б/н від 29.01.2025 (вх. № 01-34/954/25 від 29.01.2025) про уточнення позовних вимог та здійснення подальшого розгляду справи з урахуванням поданої прокурором заяви, яку занесено до протоколу судового засідання.

За наслідком розгляду матеріалів поданих позивачем додаткових пояснень № б/н від 27.01.2025 (вх. № 01-34/861/25, вх. № 01-34/864/25 від 27.01.2025) суд ухвалив відкласти вирішення питання щодо прийняття вказаних пояснень з додатками до надання доказів надіслання вказаних додаткових пояснень з додатками іншим учасникам справи.

Ухвалою від 30.01.2025 судом закрито підготовче провадження у справі №902/1207/24, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 27.02.2025 о 12:00 год.

Судове засідання 27.02.2025 не відбулось у зв`язку з надходженням до суду повідомлення про замінування приміщення суду.

Ухвалою від 27.02.2025 учасників справи повідомлено про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 18.03.3025 об 11:00.

14.03.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення № б/н від 14.03.2025 (вх. № 01-34/2712/24 від 14.03.2025).

На визначену судом дату у судове засідання з`явився прокурор. Представники позивача, відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином ухвалою від 27.02.2025 про що свідчать відповідна довідка про доставку електронного листа та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а позивач, відповідач у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи і їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача та відповідача за наявними матеріалами.

Судом також враховано заяву позивача від 09.12.2024 року про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городківської сільської ради звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгеніїни про усунення перешкоди власнику Городківській сільській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0030 га шляхом зобов`язання фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгенїївни звільнити за власний рахунок земельну ділянку площею 0,0030 га, яка перебуває в комунальній власності Городківскої територіальної громади в особі Городківської сільської ради, шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної по вул. Героя України О. Порошенка (колишня вул. Благовіщенська) у селі Городківка Тульчинського району Вінницької області.

На обгрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що рішенням 33 сесії 8 скликання Городківської сільської ради № 26 від 28.04.2023 "Про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га в межах населеного пункту с. Городківка по вул. Благовіщенська" встановлено строковий земельний сервітут на земельну ділянку площею 0,0030 га, яка розташована по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, строком на 3 роки.

На підставі зазначеного рішення 08.05.2023 між Городківською сільською радою як власником земельної ділянки та Рузяк Наталією Євгеніїною (для здійснення її підприємницької діяльності) було укладено договір про встановлення земельного строкового сервітуту на право користування земельною ділянкою площею 0,0030 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), що розташована по вул. Благовіщенській с. Городківка Тульчинського району Вінницької області. Вказаний договір зареєстровано у Городківській сільській раді, про що у реєстрі земель вчинено запис від 08.05.2023 № 73.

Надалі, на підставі листа-повідомлення Рузяк Н.Є., на 56 сесії 8 скликання Городківської сільської ради від 20.09.2024 прийнято рішення № 28 "Про припинення дії договору оренди землі площею 0,0030 га, в АДРЕСА_2 шляхом його розірвання за згодою сторін".

01.10.2024 на виконання рішення від 20.09.2024 № 28 між Городківською сільською радою та Рузяк Н.Є. укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої сторони, за взаємною згодою вирішили припинити дію договору про встановлення земельного сервітуту № 73 від 08.05.2023 щодо користування Рузяк Н.Є. спірною земельною ділянкою.

Як стверджує прокурор за результатами комісійного обстеження земельної ділянки комунальної власності, розташованої по Героя України О. Порошенка (колишня АДРЕСА_2 , проведеного 29.10.2024 встановлено, що на спірній земельній ділянці розміщена мала архітектурна форма (вагончик), призначена для здійснення підприємницької діяльності та належна Рузяк Н.Є.

Прокурор зазначив, що у фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгеніїни відсутні правові підстави щодо використання земельної ділянки комунальної власності Городківської територіальної громади, розташованої по вул. Благовіщенській у с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, на якій розміщується належна їй тимчасова споруда, проте відповідач продовжує займати земельну ділянку комунальної власності шляхом розміщення на ній тимчасової споруди (вагончика) за відсутністю дозвільних документів, які надають право на встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності - паспорту прив`язки, та документів на право користування земельною ділянкою комунальної власності Городківської сільської ради.

Прокурор зазначив, що земельна ділянка комунальної власності неправомірно використовується відповідачем шляхом розміщення на ній тимчасової споруди, що створює перешкоди у використанні власником земельної ділянки, тому відповідач зобов`язаний її звільнити шляхом демонтажу тимчасової споруди.

У письмових поясненнях позивач - Городківська сільська рада підтвердила фактичні обставини позову зазначені прокурором, повідомила, що земельна ділянка комунальної власності площею 0,0030 га не виділена в натурі, кадастровий номер не присвоювався. Позовні вимоги прокурора просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень щодо заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Судом установлено, що 11.04.2023 Рузяк Наталія Євгеніїна звернулася до Городківської сільської ради із заявою про надання дозволу на використання земельної ділянки та укладення договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га терміном на 3 роки для будівництва і обслуговування будівлі торгівлі (малої архітектурної форми вагончика) (т.1 а.с. 23).

28.04.2023 року на 33-й сесії 8 скликання Городківською сільською радою ухвалено рішення № 26 від 28.04.2023 «Про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га в межах населеного пункту с. Городківка по вул. Благовіщенська», пунктами 1-4 якого визначено встановити строковий земельний сервітут на земельну ділянку площею 0,0030 га, яка розташована АДРЕСА_2 (мала архітектурна форма вагончик), (03.07) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі строком на 3 (три) роки; встановити річну плату за сервітутне користування земельною ділянкою у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, уповноважити сільського голову Резнік О.І. укласти договір про встановлення строкового земельного сервітуту; протягом місяця з моменту прийняття вказаного рішення сервітуарію укласти договір про встановлення строкового сервітуту на земельну ділянку (т.1 а.с. 24).

08.05.2023 між Городківською сільською радою (далі - власник земельної ділянки, позивач) та Рузяк Н.Є. (далі особа, відповідач) укладено договір про встановлення земельного сервітуту (далі - договір) (т.1 а.с. 25-34).

Згідно пунктів 1.1., 1.2. договору за цим договором власник на підставі рішення Городківської сільської ради від 28.04.2023 р. за № 26 надає згоду особі на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), розташовану по вулиці Благовіщенська, с. Городківка, Вінницької області Тульчинського району. Сторони ознайомлені з тим, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності Городківської територіальної громади.

Відповідно до п. 2.1 договору встановлення земельного сервітуту здійснюється для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Сервітутне землекористування встановлюється терміном на 3 роки з моменту прийняття рішення Городківської сільської ради та діє до 08.05.2026 (пункт 3.1 договору).

Згідно пункту 5.6. договору встановлення земельного сервітуту здійснюється без затвердження обґрунтування меж і площі території.

На останньому аркуші договору міститься заcтереження, що договір зареєстрований у Городківській сільській раді, про що у реєстрі земель вчинено запис від 08.05.2023 № 73.

Відповідно до інформації Городківської сільської ради від 30.10.2024 паспорт прив`язки тимчасової споруди розташованої по АДРЕСА_2 для здійснення підприємницької діяльності Рузяк Н.Є. не видавався.

Надалі, на підставі листа-повідомлення Рузяк Н.Є. від 30.08.2024 року Городківською сільською радою на 56 сесії 8 скликання прийнято рішення № 28 від 20.09.2024 «Про припинення дії договору оренди землі площею 0,0030 га, в АДРЕСА_2 шляхом його розірвання за згодою сторін» (т.1 а.с. 35, 36).

01.10.2024 року між між Городківською сільською радою та Рузяк Н.Є. укладено додаткову угоду до договору від 08.05.2023 року, пунктом 1 якої сторони погодили припинити дію договору від 08.05.2023 року за взаємною згодою з 01.10.2024 року (т.1 а.с. 37).

На додатковій угоді міститься застереження, що додаткова угода зареєстрована у Городківській сільській раді, про що у реєстрі земель вчинено запис від 01.10.2024 № 97.

Як вбачається із наданих позивачем додаткових пояснень від 14.03.2025 при підготовці рішення 56 сесії 8 скликання Городківської сільської ради від 20.09.2024 № 28 та додаткової угоди № 97 від 01.10.2024 Городківською сільською радою було допущено технічну помилку, а саме у назві вказаних документів та їх тексті зазначено замість «припинення договору про встановлення земельного сервітуту» вказано «припинення договору оренди землі» (т.1 а.с. 131-132).

Із матеріалів справи вбачається, що 29.10.2024 року та 21.01.2025 року за місцем знаходження земельної ділянки щодо якої на користь відповідача було встановлено земельний сервітут було проведено обстеження, за результатами яких складено акти обстеження земельної ділянки. Згідно актів обстеження на земельній ділянці по вулиці Благовіщенська, Тульчинського району, Вінницької області, площею 0,0030 га., цільове використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розміщений МАФ (мала архітектурна форма), комерційна діяльність не проводиться, погіршення стану земельної ділянки не виявлено, доступ до інженерних комунікацій наявний, земельна ділянка частково не обкошена, обстеження земельної ділянки проводилось без присутності власника МАФу Рузяк Н.Є. (т.1 а.с. 38-43, 98-102, 104-108).

За інформацією Городківської сільської ради Тульчинського району від 30.10.2024, Рузяк Н.Є. продовжує займати земельну ділянку комунальної власності шляхом розміщення на ній тимчасової споруди (вагончика) за відсутності дозвільних документів, які надають право на встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності - паспорту прив`язки, та документів на право користування земельною ділянкою комунальної власності Городківської сільської ради (т.1 а.с. 19-20).

Доказів повернення земельної ділянки та демонтажу тимчасової споруди, що встановлена на спірній земельній ділянці відповідачем суду не надано та у матеріалах справи такі докази відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову в цій справі є вимога прокурора до відповідача про усунення перешкоди власнику - Городківській сільській раді у користуванні та розпорядженні майном, а саме земельною ділянкою комунальної власності шляхом зобов`язання фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгенїївни звільнити за власний рахунок земельну ділянку площею 0,0030 га, яка перебуває в комунальній власності Городківскої територіальної громади, в особі Городківської сільської ради шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної по вул. Героя України О. Порошенка (колишня вул. Благовіщенська) у селі Городківка Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує:1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18, відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Із матеріалів справи убачається, що Тульчинська окружна прокуратура листами № 02.55-3536вих-24 від 01.11.2024 та № 02.55-3562вих-24 від 05.11.2024 поінформувала Городківську сільську раду про виявлені порушення вимог законодавства та запропоновано останній самостійно протягом розумного строку надати оцінку виявленим прокурором фактам та вжити заходів до звільнення земельної ділянки, у тому числі у судовому порядку.

Водночас, листами від 05.11.2024 № 05-01-03/1120 та від 06.11.2024 № 05-01-03/1123 Городківська сільська рада повідомила прокуратуру, що заходи у судовому порядку на звільнення земельної ділянки комунальної власності від споруди, яка встановлена відповідачем не вживалися та в майбутньому вживатись не будуть, що свідчить про бездіяльність Городківської сільської ради по захисту інтересів територіальної громади.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Зважаючи на докази, подані прокурором щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі визначеного прокурором позивача, враховуючи, що власником та розпорядником спірної земельної ділянки є позивач, суд вважає обґрунтованими підстави представництва прокурором інтересів держави в особі позивача Городківської сільської ради у цій справі.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин судом враховано таке.

Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності або відсутності підстав для усунення відповідачем перешкод у користуванні власником земельною ділянкою шляхом звільнення за власний рахунок земельної ділянки площею 0,0030 га та проведення демонтажу тимчасової споруди.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положеннями статті 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлений чинним законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (постанова Верховного Суду від 25.04.2023 у справі N 904/9212/21).

Під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова Верховного Суду у справі N 924/438/22 від 26.04.2023).

Згідно пунктів 3, 4, 5 частини 1 статті 16 ЦК України одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та примусове виконання обов`язку в натурі.

Аналогічні способи захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання передбачені частиною 2 статті 20 ГК України.

Згідно із пунктом «а» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України (дала - ЗК України) розпорядження землями територіальних громад віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад на території сіл, селищ, міст.

За змістом частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключних повноважень органу місцевого самоврядування віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 4.6 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 910/4790/20 зазначено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Судом установлено, що на підставі рішення Городківської сільської ради від 28.04.2023 року № 26 «Про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га в межах населеного пункту с. Городківка по вул. Благовіщенська» та договору від 08.05.2023 року про встановлення земельного сервітуту Городківська сільська рада надала згоду відповідачу на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0030 га., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07), розташовану по вулиці Благовіщенська, с. Городківка, Вінницької області Тульчинського району.

За змістом пункту «г» частини 1 статті 102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадку закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут.

Згідно із частиною 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Пунктом 15.2. договору про встановлення земельного сервітуту визначено, що дія договору припиняється за згодою сторін, про що складається додаткова угода.

Як убачається із матеріалів справ на підставі рішення Городківської сільської ради № 28 від 20.09.2024 «Про припинення дії договору оренди землі площею 0,0030 га, в с. Городківка по вул. Благовіщенська шляхом його розірвання за згодою сторін» між позивачем та відповідачем 01.10.2024 року було укладено додаткову угоду до договору від 08.05.2023 року, пунктом 1 якої сторони погодили припинити дію договору від 08.05.2023 року за взаємною згодою з 01.10.2024 року.

Пунктом 6 договору сторони погодили, що після припинення дії договору особа у 10 денний термін повертає власнику земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в сервітутне користування.

Згідно статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Приписами статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" заборонено самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо на об`єктах благоустрою.

Згідно частини 2 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктом 2.1. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 (далі - Порядок) визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Положеннями пунктів 2.29-2.30 Порядку передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Судом ураховано, що розміщений на земельній ділянці пересувний металевий вагончик, який відповідач придбав на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2011 року є тимчасовою спорудою, що не відносяться до нерухомого майна, тому норми статей 377 ЦК України та 120 ЗК Україні до спірних відносин сторін не застосовуються.

Із матеріалів справи слідує, що паспорту прив`язки для розміщення тимчасової споруди на спірній земельній ділянці відповідачем отримано не було.

Отже, у фізичної особи - підприємця Рузяк Н.Є. відсутні правові та фактичні підстави щодо використання земельної ділянки комунальної власності Городківської територіальної громади, розташованої по вул. Благовіщенській у с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, на якій розміщується належна їй тимчасова споруда (вагончик).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно приписів статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 виснувала, що негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

За змістом статті 391 ЦК України негаторний позов подається для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не для захисту права володіння, яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.27 постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц виснувала, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Такий негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Із матеріалів справи убачається, що після припинення дії договору про встановлення земельного сервітуту, відповідач демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) не здійснив та земельну ділянку щодо якої було встановлено земельний сервітут для розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) не звільнив.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушеного права позивача, застосований прокурором спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки відповідає змісту порушеного права та характеру його порушення, тому позовні вимоги про усунення перешкоди власнику - Городківській сільській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0030 га шляхом зобов`язання фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгенїївни звільнити за власний рахунок земельну ділянку площею 0,0030 га, яка перебуває в комунальній власності Городківскої територіальної громади в особі Городківської сільської ради, шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної по вул. Героя України О. Порошенка (колишня вул. Благовіщенська) у селі Городківка Тульчинського району Вінницької області є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду Вінницькою обласною прокуратурою згідно платіжної інструкції № 2493 від 05.11.2024 сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь платника Вінницької обласної прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Усунути перешкоди власнику - Городківській сільській раді (24615, Вінницька обл., Тульчинський р-н, село Городківка, вул. Благовіщенська, будинок 51, ідентифікаційний код юридичної особи 04328789) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0030 га шляхом зобов`язання фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгенїївни ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити за власний рахунок земельну ділянку площею 0,0030 га, яка перебуває в комунальній власності Городківскої територіальної громади в особі Городківської сільської ради, шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної по вул. Героя України О. Порошенка (колишня вул. Благовіщенська) у селі Городківка Тульчинського району Вінницької області.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рузяк Наталії Євгеніїни ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Монастирська, будинок 33, IBAN UA0003988 в банку - Державна Казначейська служба України, м. Київ МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, отримувач - Вінницька обласна прокуратура, ) 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень) судових витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, у разу відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 березня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Тульчинській окружній прокуратурі; ;

3, 4 - Вінницькій обласній прокуратурі, позивачу, до електронних кабінетів у системі ЄСІТС;

5 - відповідачу, ФОП Рузяк Н.Є., АДРЕСА_1 .