СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/119/24(917/1586/24)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача адвокат Остапенко О.П., на підставі ордера (поза межами приміщення суду)

від відповідача адвокат Пінчук-Ніколайчук Ю.В., на підставі довіреності (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вх. № 214 П/1),

на рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 13.01.2025, суддя Ореховська О.О.)

у справі № 917/119/24 (917/1586/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ", м. Полтава,

до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування", м.Київ

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" про стягнення 58 040, 26 грн інфляційних втрат та 369 719, 63 грн 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі №917/119/24(917/1586/24) в позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступними висновками:

- відповідач здійснив остаточну сплату заборгованості 10.01.2024, що відповідає строкам виконання зобов`язання, визначеним договором та ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у справі №910/5525/23, якою виконання основного рішення суду було відстрочено;

- у розумінні положень пункту 4.4.1 договору оплата за виконані роботи по етапах здійснюється замовником за фактом завершення робіт протягом 30 календарних днів від дати підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт, а згідно п. 4.6 договору замовник підписує акти прийому-передачі протягом 10 робочих днів від дати їх отримання за умови відсутності зауважень, тому оскільки акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 3 від 12.10.2022 не був підписаний відповідачем через неузгодженість суми заборгованості і вказана сума визначена за результатами розгляду справи №910/5525/23, оплата за актом № 3 мала бути здійснена до 13.01.2024;

- оскільки строк виконання зобов`язання був відстрочений, а оплата відповідачем здійснена в межах цього строку, відсутній факт прострочення виконання зобов`язання;

- зважаючи на те, що підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є саме прострочення виконання грошового зобов`язання, а відповідного прострочення у даному випадку не відбулося, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 02.08.2023 по 09.01.2024 є необґрунтованими.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" , не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі №917/119/24(917/1586/24) та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішити питання про стягнення з ПрАТ Нафтогазвидобування на користь ТОВ Сервіс ойл судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предмети спору у справах №910/1008/24 та №917/119/24 (917/1586/24) є різними, адже у даній справи позивач звернувся з позовними вимогами щодо стягнення нарахованих відсотків річних та інфляційних втрат за період відстрочення виконання рішення суду, а тому обставини, встановлені у справі № 910/1008/24, не є преюдиціальними та не можуть мати обов`язкової сили при розгляді даної справи;

- господарський суд Полтавської області помилково встановив інший строк виконання основного зобов`язання за договором № 6667-НГД від 22.11.2021, адже ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у справі № 910/5525/23 виконання рішення суду від 10.07.2023 було відстрочено до 10.01.2024, однак це не змінює умов договору щодо строку виконання основного зобов`язання; оскільки строк виконання основного зобов`язання був чітко визначений у договорі, а відповідач не виконав його у належний строк, факт прострочення виконання зобов`язання має місце, незалежно від ухвали про відстрочення виконання рішення у справі № 910/5525/23, і позивач не позбавлений права нарахування відповідачу інфляційних втрат та відсотків річних;

- рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у справі №910/5525/23, яке набрало законної сили 01.08.2023, суд встановив, що ПрАТ «Нафтогазвидобування» допустило порушення строків оплати по основному зобов`язанню за договором №6667-НГД від 22.11.2021 на суму 40 158 980,55 грн, натомість ухвала господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у цій же справі, якою виконання рішення суду було відстрочено до 10.01.2024, не встановлює іншого строку виконання основного зобов`язання та не змінює факту прострочення, яке вже настало станом на 10.07.2023.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 для розгляду справи №917/119/24(917/1586/24) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 у справі №917/119/24 (917/1586/24) витребувано у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/119/24(917/1586/24); відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вх. № 214П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі №917/119/24(917/1586/24) до надходження матеріалів справи.

17.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/119/24 (917/1586/24).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №917/119/24 (917/1586/24) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вх. № 214 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі № 917/119/24 (917/1586/24); призначено справу до розгляду на "18" березня 2025 р. об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з доказами їх надсилання іншим сторонам у справі до 05.03.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 у справі №917/119/24 (917/1586/24) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/119/24 (917/1586/24), призначене на "18" березня 2025 р. об 11:00 год., встановлено провести за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ", в особі його представника - адвоката Остапенка Олександра Петровича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №917/119/24 (917/1586/24) задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/119/24 (917/1586/24), призначене на "18" березня 2025р. об 11:00 год., встановлено провести за участю Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" в особі його представника - адвоката Пінчука-Ніколайчука Юрія Володимировича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів.

20.02.2025 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, погоджуючись із правильністю висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №917/119/24 (917/1586/24) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; судове засідання у справі №917/119/24 (917/1586/24), призначене на "18" березня 2025 р. об 11:00 год. та усі наступні судові засідання, встановлено провести за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ", в особі його представника - адвоката Лозовського Володимира Миолайовича, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявника.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 присуджено до стягнення з ПрАТ "Нафтогазвидобування" на користь ТОВ "Сервіс ойл" основної суми заборгованості у розмірі 40 158 980,55 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 602 384,71 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 01.08.2023 (т.1, а.с. 11-15).

Предметом спору в межах справи № 910/5525/23 є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 6667-НГД на виконання робіт з капітального ремонту свердловини (св №№ 77, 18 Семиренківського ГКР) від 22.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 6667-НГД на виконання робіт з капітального ремонту свердловини (св №№ 77, 18 Семиренківського ГКР) від 22.11.2021 в частині своєчасної та повної оплати виконаних підрядником робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Обставинами наведеного судового рішення встановлено, що 22.11.2021 між ТОВ "Сервіс Ойл" (підрядник) та ПрАТ "Нафтогазвидобування" (замовник) укладений договір № 6667-НГД на виконання робіт з капітального ремонту свердловини (св. №№ 77, 18 Семиренківського ГКР) з додатками № 1 - 12 до нього (далі - договір), за яким підрядник зобов`язаний відповідно до умов цього Договору на свій ризик виконати роботи за завданням замовника на об`єкті замовника в обсязі та строки, визначені умовами цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити виконані роботи (п. 2.1 договору).

За умовами наведеного договору:

- роботи за договором виконуються підрядником із застосуванням бурової установки (п. 2.2. Договору);

- оплата за виконані роботи по етапам здійснюється замовником за фактом завершення зазначених робіт протягом 30 календарних днів від дати підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт (етапів) згідно з офіційним курсом валют (долар США/гривня), встановленим Національним банком України на дату завершення робіт (етапу). Вартість робіт може бути скорегована за умови, що офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату оплати виконаних робіт (етапу), змінився (збільшився або зменшився) більш ніж на 3 % відносно офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату завершення робіт (етапу) (пп. 4.4.1 п. 4.4 Договору);

- підрядник не пізніше 5 робочих днів від дати закінчення робіт по кожному етапу надає на підписання замовнику акт прийому-передачі виконання робіт (етапів) в 2-х примірниках. Зазначені акти повинні також відображати роботи підрядника по ліквідації аварій, які виникли з вини замовника, ускладнень, додаткові роботи, роботи в період очікування, якщо такі роботи мали місце при виконанні робіт по кожному окремому етапу робіт, та згідно з умовами даного договору (у передбачених договором випадках) такі роботи підлягають оплаті замовником (п. 4.5 Договору);

- замовник підписує надані підрядником акти прийому-передачі виконаних робіт (етапів) протягом 10 робочих днів від дати отримання відповідного акта за умови відсутності зауважень (п. 4.6 Договору);

- у разі, якщо замовник не згодний з якістю, обсягами виконаних робіт, зазначених в акті прийому-передачі виконаних робіт (етапів) або має інші зауваження, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання відповідного акта надати підряднику письмове обґрунтування відмови від підписання і прийняття робіт (мотивованої відмови) з обов`язковим викладенням зауважень і недоліків виконаних робіт, а також строків та шляхів їх усунення (п.4.7 договору);

- у разі, якщо замовник в строки, визначені п. 4.6, 4.7 договору, не направив підряднику письмові заперечення до актів прийому-передачі виконаних робіт (етапів) та (або) підписаний зі сторони замовника акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів), роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і підлягають оплаті в установленому договором порядку (п. 4.8 Договору);

- замовник зобов`язаний оплатити виконані підрядником роботи в обсязі і строки, визначені договором (п.п. 5.1.4 п. 5.1 Договору);

- договір набуває чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 12 Договору).

В ході розгляду справи № 910/5525/23 судом встановлено, що 12.10.2022 на виконання умов Договору позивач склав та направив відповідачу акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 3 на суму 37 954 917, 45 грн, акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 4 та розрахунок до акта прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 4 на суму 66 861 458, 49 грн.

30.12.2022 позивач отримав від відповідача лист за № 253/6 щодо зауважень/заперечень до актів виконаних робіт, в т. ч. і по договору № 6667-НГД, де зазначив, що самостійно поніс витрати по вказаному договору на суму 56 153 179, 75 грн, надав в електронному вигляді перелік таких витрат та запропонував ознайомитися з первинними документами в офісі відповідача.

У відповідь на вказаний лист позивач 10.03.2023 надіслав відповідачу повідомлення № 12/40, в якому зазначив, що погоджується із сумою самостійно понесених відповідачем витрат по договору у розмірі 56 153 179, 75 грн., крім робіт влаштування тимчасового укриття на випадок надзвичайних ситуацій у сумі 132 933, 43 грн, яка має бути поділена навпіл відповідно до листа відповідача від 27.01.2023 № 26/18. Указане повідомлення відповідач отримав 21.03.2023, що підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з відсутністю зауважень та заперечень відповідача по виконанню робіт (етап 3, 4), позивач з указаним листом вдруге направив відповідачу акт виконаних робіт (етапів) № 3 від 10.03.2023 та розрахунок до нього.

Загальна сума переданих та прийнятих робіт за Актом виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 складає 48 749 602, 92 грн.

Зазначений Акт прийому - передачі виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 на суму 48 749 602, 92 грн та розрахунок до нього відповідачем не підписано, борг за виконані роботи відповідачем не сплачено, що і стало підставою для звернення ТОВ "Сервіс Ойл" до господарського суду з позовом.

Також в ході розгляду справи судом у наведеній справі встановлено, що відповідач, враховуючи приписи п. 4.8 Договору, в листі від 24.03.2023 № 65/4 виклав свої зауваження/заперечення до вказаного акту, в якому зазначив, що Акт прийому-передачі виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 на загальну суму 48 749 602, 92 грн підписанню не підлягає з огляду на наступне.

У наданому проекті Акту у вартість робіт включена добова ставка роботи бурового обладнання та персоналу підрядника (без врахування роботи підрядних організацій щодо надання сервісних послуг та вартості дизельного палива) в обсязі 12,63 діб на суму 8 590 622,37 грн.

Відповідно до Акту розслідування від 26.09.2022 на свердловині 09.09.2022 виникла Аварія, що була спричинена залишенням у свердловині стороннього предмету (протишламової кришки спускового інструменту). Ліквідація Аварії була завершена 22.09.2022 та тривала протягом 12,63 діб.

Відповідно до Додатку № 5 "Відомості розподілу обов`язків по наданню матеріалів, обладнання та послуг" до Договору, підрядник надає та оплачує (включено до вартості робіт по ЗБС) башмаки, зворотні клапани, муфти ступеневого цементування, центратори, стоп-кільця, підвіски хвостовиків і заколонні пакери (пункт 5.4 Розділу 5) та технологічний супровід підвіски хвостовика з наданням всього необхідного обладнання та матеріалів (пункт 6.12 Розділу 6). Таким чином, підрядник несе відповідальність і ризики за якісне надання сервісу спускового інструменту.

Актом розслідування Аварії від 26.09.2022 не встановлено винну сторону у настанні аварії, зокрема вини ПрАТ "Нафтогазвидобування".

Враховуючи, що вини замовника у настанні аварії не встановлено, відповідач вважав, що роботи з ліквідації Аварії протягом 12,63 діб не підлягають оплаті ТОВ "Сервіс Ойл", які згідно розрахунку до Акту № 3 становлять 8 590 622,37 грн.

Крім того, відповідач у вказаному листі звернув увагу позивача, що у зв`язку з тим, що Актом розслідування Аварії від 26.09.2022 не встановлено також вини підрядника у настанні аварії, замовник зі свого боку не висуває до підрядника вимог з відшкодування понесених замовником витрат на ліквідацію аварії.

Позивач у відповідь на вказаний лист, листом від 19.04.2023 повідомив відповідача, що ТОВ "Сервіс Ойл", розуміючи рівень додаткових витрат замовника (відповідача), які були понесені на ліквідацію аварії, а також відсутність також вини замовника в даній аварії, готове розглянути можливість розподілу витрат на оплату робіт підрядника на ліквідацію аварії з 09.09.2022 по 22.09.2022 порівну, тобто, 8 590 622,37 грн (вартість ліквідації аварії) / 2 = 4 295 311 18 грн.

В ході розгляду наведеної справи позивач у відповіді на відзив у порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України зменшив позовні вимоги на суму 4 295 311,18 грн та просив стягнути з відповідача 44 454 291,74 грн..

Відтак замовник не погодився оплачувати за спірним актом витрати на ліквідацію аварії на свердловині з 09.09.2022 по 22.09.2022 у розмірі 8 590 622,37 грн, які позивач у відповіді на відзив зменшив на 50 % до 4 295 311,18 грн.

Оскільки в Акті розслідування аварії від 26.09.2022 не встановлено будь-якої вини замовника (відповідача) у аварії, про відсутність якої не заперечує і сам позивач, господарський суд не знайшов підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заявлених витрат позивача по ліквідації аварії у розмірі 4 295 311, 18 грн.

Щодо витрат позивача за виконані роботи з капітального ремонту свердловини (св. №№ 77, 18 Семиренківського ГКР) у розмірі 40 158 980, 55 грн (44 454 291, 74 грн - 4 295 311, 18 грн), про які і не заперечує сам відповідач, господарський суд визнав їх доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відтак, за наслідком розгляду справи № 910/5525/23 рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у даній справі позовні вимоги ТОВ "Сервіс ойл" задоволено частково; присуджено до стягнення з ПрАТ "Нафтогазвидобування" на користь ТОВ "Сервіс ойл" основної суми заборгованості у розмірі 40 158 980,55 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 602 384,71 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 01.08.2023 (т.1, а.с. 11-15).

Отже рішенням господарського суду, що набрало законної сили, встановлено суму заборгованості, яка підлягає сплаті за актом виконаних робіт № 3 від 12.10.2022 та складає 40 158 980, 55 грн.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 не оскаржувалось та набрало законної сили 01.08.2023.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у справі №910/5525/23 виконання вищевказаного рішення від 10.07.2023 відстрочено до 10.01.2024 (т.1, а.с. 16-17).

Додатковим рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2023 у справі №910/5525/23 присуджено до стягнення з ПрАТ "Нафтогазвидобування" на користь ТОВ "Сервіс ойл" 14 002,34грн витрат на правничу допомогу.

В подальшому на виконання рішення господарського суду м. Києва від 10.07.2023, ТОВ "Сервіс Ойл" листом №09/399 від 29.11.2023 втретє надіслало ПрАТ "Нафтогазвидобування" акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 3 від 12.10.2022 на суму 40 158 980,55 грн.

Заборгованість в сумі 40 158 980, 55 грн, визначена рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/5525/23, сплачена відповідачем наступним чином:

- 01.09.2023 у сумі 838 289,09 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 31.08.2023 №09/298 (а.с.52). Зарахування однорідних зустрічних вимог підтверджено відповідачем листом № 177/17 від 01.09.2023;

- 18.09.2023 у сумі 1 059 128,27 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 15.09.2023 №09/313 (а.с. 51). Зарахування однорідних зустрічних вимог підтверджено відповідачем листом № 189/2 від 20.09.2023;

- 26.09.2023 у сумі 1 530 408,90 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 25.09.2023 № 09/324;

- 26.09.2023 у сумі 2 068 709,41 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 25.09.2023 № 09/326;

- 27.09.2023 у сумі 965 907,49 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 26.09.2023 № 09/328;

- 27.09.2023 у сумі 6 050 052,66 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 26.09.2023 № 09/329. Зарахування однорідних зустрічних вимог підтверджена відповідачем листом № 194/8 від 26.09.2023;

- 12.10.2023 у сумі 3 995 397,59 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 11.10.2023 № 09/343. Зарахування однорідних зустрічних вимог підтверджена відповідачем листом № 209 від 17.10.2023;

- 14.11.2023 у сумі 1 139 275,06 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, заява від 13.11.2023 № 09/379. Зарахування однорідних зустрічних вимог підтверджена відповідачем листом № 228/13 від 13.11.2023;

- 30.11.2023 у сумі 6 693 163,43 грн, 10.01.2024 у сумі 14 002,34 грн, 10.01.2024 у сумі 16 421 033,36 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Нафтогазвидобування" про стягнення матеріальних втрат у сумі 3 466 347, 49 грн за Договором про виконання робіт з капітального ремонту свердловини № 6667-НГД від 22.11.2021.

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» обґрунтовувало тим, що відповідач порушив своє грошове зобов`язання з оплати наданих послуг з капітального ремонту свердловини за вказаним договором, заборгованість з якого була стягнута судовим рішенням у господарській справі № 910/5525/23 від 10.07.2023, адже вказаний борг відповідач сплатив частинами та з простроченням зобов`язання, а тому він має сплатити позивачу інфляційну складову боргу в сумі 2 235 135,22 грн. та 3 % річних у сумі 1 231 212,27 грн, що разом становить 3 466 347,49 грн., які були нараховані за період з 14.11.2022 по 09.01.2024 та які позивач просив стягнути в судовому порядку.

ТОВ "Сервіс Ойл" виходило з того, що акт прийому-передачі виконаних робіт (етапів) № 3 на суму 40 158 980,55 грн був датований 12.10.2022, а тому нарахування відповідачу інфляційних втрат та 3% річних має здійснюватися за період з 14.11.2022 по 09.01.2024 (враховуючи умови підпункту 4.4.1 пункту 4.4 Договору про сплату вартості робіт протягом 30 календарних днів з дати підписання акта прийому-передачі таких робіт).

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.04.2024 у справі № 910/1008/24 відмовлено у задоволені позову ТОВ "Сервіс Ойл" до ПрАТ "Нафтогазвидобування" у повному обсязі (т.1, а.с. 100-101).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі № 910/1008/24 залишено без змін (т.1, а.с. 102-103).

Суди виходили з того, що до звернення ТОВ "Сервіс Ойл" з позовом до суду у справі №910/5525/23 сума заборгованості сторонами не була узгоджена і відповідно 12.10.2022 акт прийому-передачі виконаних робіт від 12.10.2022 № 3 відповідачем підписаний не був. Тільки за результатами розгляду справи № 910/5525/23 судом встановлена сума, яка підлягала сплаті відповідачем за актом виконаних робіт (етапів) від 12.10.2022 № 3. Позивач надіслав на адресу відповідача акт виконаних робіт (етапів) від 12.10.2022 № 3 з уже погодженою сумою - 40 158 980,55 грн, визначеною у справі № 910/5525/23. Враховуючи підпункт 4.4.1 пункту 4.4 та пункт 4.6 Договору, суди дійшли висновку про те, що оплата за актом прийому-передачі виконаних робіт від 12.10.2022 (етапів) № 3 на суму 40 158 980,55 грн мала бути здійснена до 13.01.2024, тому оскільки відповідач здійснив остаточну сплату заборгованості 10.01.2024, що не заперечується сторонами, відтак, прострочення зобов`язання з боку відповідача не відбулося, що також підтверджується діями позивача щодо реєстрації податкової накладної на суму 40 158 980,55 грн тільки 13.12.2023.

За таких обставин, суди визначили, що оскільки підстави для нарахування та стягнення з ПрАТ "Нафтогазвидобування" матеріальних втрат за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України відсутні, позовні вимоги ТОВ "Сервіс Ойл" задоволенню не підлягають.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ "Сервіс Ойл" звернулось до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Сервіс Ойл" на рішення господарського суду міста Києва від 25.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 зі справи № 910/1008/24 закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Предметом спору в межах даної справи №917/119/24(917/1586/24) є стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 58 040,26грн та 3 % річних у сумі 369 719,63 грн, які були нараховані за період з 02.08.2023 по 09.01.2024 у зв`язку з відстроченням виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі №910/5525/23, яке набрало законної сили 01.08.2023, до 10.01.2024.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 917/1564/17 за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також позивач посилається на те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення. Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18).

Місцевий господарський суд з доводами позивача не погодився та відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом положень статей 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами п. п. 4.4.1 п. 4.4 договору, укладеного між сторонами спору, оплата за виконані роботи по етапам здійснюється замовником за фактом завершення зазначених робіт протягом 30 календарних днів від дати підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт (етапів) згідно з офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на дату завершення робіт (етапу).

Судова колегія зазначає про те, що судовим рішенням в межах справи №910/5525/23 встановлено обставини того, що до звернення із зазначеним позовом сума заборгованості сторонами не була узгоджена і відповідно акт прийому-передачі виконаних робіт № 3 від 12.10.2022 відповідачем підписаний не був.

Зокрема, як зазначалося вище, з обставин наведеної справи встановлено, що 12.10.2022 на виконання умов договору позивачем складено та направлено відповідачу акт прийому - передачі виконаних робіт (Етапів) № 3 на суму 37 954 917, 45 грн, акт прийому - передачі виконаних робіт (Етапів) № 4 та розрахунок до акту прийому - передачі виконаних робіт (Етапів) № 4 на суму 66 861 458, 49 грн.

30.12.2022 позивач отримав від відповідача лист № 253/6 щодо зауважень/заперечень до актів виконаних робіт, в т.ч. і по договору № 6667-НГД, де зазначив, що самостійно поніс витрати по договору у сумі 56 153 179, 75 грн, надав в електронному вигляді перелік таких витрат та запропонував ознайомитися з первинними документами в офісі відповідача.

10.03.2023 позивач надіслав відповідачу листа № 12/40, в якому повідомив, що погоджується із сумою понесених самостійно відповідачем витрат по договору у розмірі 56 153 179, 75 грн, крім робіт влаштування тимчасового укриття на випадок надзвичайних ситуацій у сумі 132 933, 43 грн, яка відповідно до листа відповідача від 27.01.2023 № 26/18 має бути поділена навпіл.

У зв`язку з відсутністю зауважень та заперечень по виконанню робіт (Етап 3, 4) по договору, позивач з вказаним листом направив відповідачу акт виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 та розрахунок до нього.

Загальна сума переданих та прийнятих робіт за актом виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 склала 48 749 602, 92 грн.

Акт прийому - передачі виконаних робіт (Етапів) № 3 від 10.03.2023 на суму 48 749 602, 92 грн та розрахунок до нього відповідачем не підписано. Борг за виконані роботи відповідачем не був сплачений, що стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Таким чином, за результатами розгляду справи рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у справі №910/5525/23 судом встановлена сума, яка підлягала сплаті відповідачем за актом виконаних робіт (етапів) № 3 від 12.10.2022 - основна сума заборгованості у розмірі 40 158 980,55грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у справі №910/5525/23 виконання основного рішення від 10.07.2023 у цій справі було відстрочено до 10.01.2024.

В подальшому 29.11.2023 позивач надіслав на адресу відповідача акт виконаних робіт (етапів) № 3 від 12.10.2022 з уже погодженою сумою - 40 158 980,55 грн, визначеною судом у справі № 910/5525/23, який надійшов до ПрАТ "Нафтогазвидобування" 05.12.2023.

Відповідач здійснив остаточну сплату заборгованості 10.01.2024, що не заперечується сторонами.

В межах даної справи позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 58 040,26грн та 3 % річних у сумі 369 719,63 грн, які були нараховані за період з 02.08.2023 по 09.01.2024 у зв`язку із відстроченням виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2023 у справі №910/5525/23.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Поряд із наведеним, згідно з ч.1 ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, зокрема, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання.

Відстрочення виконання рішення суду спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду , а розстрочення впливає лише на порядок примусового його виконання, при цьому природа заборгованості за відповідним договором не змінюється.

Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі і в частині строків його виконання. Розстрочення або відстрочення лише унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням.

Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання боржника, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Після прийняття судом рішення про розстрочення або відстрочення виконання рішення грошове зобов`язання боржника не припиняється і передбачені статтею 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Предметом позовних вимог у наведеній справі №916/190/18 було стягнення, зокрема, 3% річних та інфляційних втрат, обґрунтованих несвоєчасним виконанням відповідачем іншого судового рішення, що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних за вказані періоди відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України.

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17).

Отже, у випадку несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, в тому числі після ухвалення судового рішення щодо стягнення основної заборгованості, у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат та відсотків річних як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та трьох процентів річних від простроченої суми.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що у даному випадку на момент звернення з позовом грошове зобов`язання не було узгоджене сторонами у зв`язку з непідписанням відповідачем акта виконаних робіт №3 від 12.10.2022, а остаточна сума заборгованості у розмірі 40 158 980,55 грн була визначена лише за результатами судового рішення у справі №910/5525/23.

У розумінні положень підпункту 4.4.1 пункту 4.4 та пункту 4.6 Договору, оплата за актом прийому-передачі виконаних робіт від 12.10.2022 (етапів) № 3 на суму 40 158 980,55 грн здійснена без порушення строків оплати, адже відповідач здійснив остаточну сплату суми боргу 10.01.2024, тобто у межах строку, встановленого ухвалою господарського суду м. Києва від 17.07.2023 у справі №910/5525/23, якою виконання рішення було відстрочено до 10.01.2024.

Відсутність недобросовісної поведінки та належне виконання боржником судового рішення у встановлений строк виключають застосування заходів відповідальності.

З огляду на наведене, вказане виключає факт прострочення виконання зобов`язання та, відповідно, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Судова колегія зауважує на тому, що відстрочення виконання судового рішення впливає на виконавчий аспект зобов`язання, а не на його матеріально-правову природу, водночас боржник не вважається таким, що порушив умови договору або зобов`язання, якщо він виконав зобов`язання у межах строку, визначеного судовим рішенням.

Цивільно-правова відповідальність може застосовуватися лише за наявності факту порушення зобов`язання у момент, коли відповідальність настає. Відповідно, застосування санкцій за прострочення у період, що охоплюється відстроченням, суперечить принципам правової визначеності та забороні на ретроспективне застосування норм права про відповідальність.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на умови договору, укладеного між сторонами спору, а також встановлених обставини щодо виниклих між сторонами правовідносин, зважаючи на судове рішення про відстрочення виконання зобов`язання, а також факт своєчасного виконання зобов`язання відповідачем, висновок суду першої інстанції про відсутність прострочення виконання зобов`язання та відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд апеляційної інстанції вважає законним і таким, що відповідає нормам чинного законодавства України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі №917/119/24 є обґрунтованим, законним та підлягає залишенню без змін, оскільки висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи та чинним нормам матеріального та процесуального права.

У розумінні положень статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вх. № 214 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі № 917/119/24 (917/1586/24) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.12.2024 у справі №917/119/24 (917/1586/24) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 21.03.2025.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко