ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. ХарківСправа № 922/3562/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7119 від 20.03.2025) по справі

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області (61004, м. Харків, бульвар Гончарівський (вул. Маршала Конєва), буд. 20)
до 1.Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) , 2.Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16) , 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків" (01024, м. Київ, вул. Велика Василівська, 13/1, оф. 51) , 4. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п. 73 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 № 283/16;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладений між територіальною громадою м. Харкова, в особі Харківської міської ради, від імені якого діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий № 1711);

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №01, зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2016 (номер запису про право власності: 16456902), припинивши вказане право;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 кв м, антресолі № 1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 кв м, загальною площею 184,2 кв м у житловому будинку літ. "А-7" по вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01);

- судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Господарського суду Харківської області (суддя Жигалкін І.П.) від 16.12.2021 в позові відмовлено частково:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладений між територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та товариством з обмеженою відповідальністю СУТРА ХАРКІВ, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий №1711);

- стягнуто солідарно з Харківської міської ради (майдан Конституції, 7 м. Харків, 61003, ), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю СУТРА ХАРКІВ (вул. Велика Васильківська, 13/1 офіс 51, м. Київ,01024, ) на користь прокуратури Харківської області (, вул. Богдана Хмельницького, 4 м. Харків, 61050) суму судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 02.09.2016 №5375-В-С, укладеного між територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сутра Харків", посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. (реєстровий №1711). Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 залишено без змін. Судові витрати, пов`язані із поданням позовної заяви та апеляційної скарги, віднесені на рахунок Харківської обласної прокуратури.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2025 постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 у справі №922/3562/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області про витребування у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 м2, антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 м2, загальною площею 184,2 м2 у житловому будинку літ. "А-7" на вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01). У цій частині справу №922/3562/21 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. В іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2024 у справі №922/3562/21 залишено без змін.

21.02.2025 справа №922/3562/21 надійшла до Господарського суду Харківської області з Верховного Суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу №922/3562/21 призначено головуючому судді (судді-доповідачу) Ольшанченку В.І.

Ухвалою від 25.01.2025 суд прийняв до провадження на новий розгляд справу №922/3562/21 в частині позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади, в особі Харківської міської ради, нежитлових приміщень 1-го поверху № LXXXXIX, ХС площею 14,2 м2, антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170 м2, загальною площею 184,2 м2 у житловому будинку літ. "А-7" по вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначив підготовче засідання на 17.03.2025 о 14:00 год, у яке викликав учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2023 заявлено та задоволено заяву судді Ольшанченка В.І. про самовідвід у справі №922/3562/21, справу передано для повторного автоматизованого розподілу в установленому законом порядку.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Харківської області Ю.Федоровича Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 27.02.2025, у зв`язку з самовідводом судді Ольшанченка В.І., був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 922/3562/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 справа № 922/3562/21 передана для розгляду судді Усатій В.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 прийнято справу №922/3562/21 до розгляду. Цією ж ухвалою постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, повторно провести підготовче провадження, призначено підготовче засідання на "24" березня 2025 р. о 11:45 год.

14.03.2025 через систему «Електронний суд» керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова до суду подано заяву про зміну предмету позову за вх. 6673, в якій прокуратура змінює позовну вимогу про витребування спірного майна у відповідача ОСОБА_1 та надалі просить вважати викладеною в наступній редакції: «витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC площею 14,2 кв.м., антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170,0 кв.м., загальною площею 184,2 кв.м. у житловому будинку літ.«А-7» по АДРЕСА_2 , передані останній за договором купівлі-продажу від 19.09.2016, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кошель Т.В. (реєстровий №4837)». Також прокуратурою доповнено позовні вимоги новою вимогою немайнового характеру: «скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8- :-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по АДРЕСА_2 , проведену 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про речове право 50669665)».

19.03.2025 через систему «Електронний суд» керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова подано заяву про усунення недоліків за вх. № 7034 разом з доказами сплати судового збору за нову вимогу немайнового характеру (про скасування державної реєстрації права власності).

20.03.2025 через систему «Електронний суд» керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова подано заяву про забезпечення позову за вх. № 7119, в якій прокуратура просить: задовольнити заяву про забезпечення позову; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії) на об`єкт нерухомого майна, право власності на який на теперішній час зареєстроване за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по АДРЕСА_2 , проведену 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про речове право 50669665)»; судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету- 2800.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурор вказує, що аналізом відомостей Державного реєстру прав встановлено, що вже після звернення прокурора 03.09.2021 з позовом та відкриття Господарським судом Харківської області 22.09.2021 провадження у справі № 922/3562/21, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.10.2021 приватним нотаріусом Харківського МНО Клопотовим С.Д. прийнято рішення з індексним номером 60904346 та закрито в Державному реєстрі прав об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (щодо спірних нежитлових приміщень 1-го поверху №LXXXIX, XC площею 14,2 кв.м., антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170,0 кв.м., загальною площею 184,2 кв.м. у житловому будинку літ.«А-7» по вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові) у зв`язку з поділом вказаного об`єкта на підставі наданого заявницею висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, виданого 24.10.2018 Архітектурно-Конструкторським Бюро «МОДУС». Речове право на вказаний об`єкт нерухомого майна 06.10.2021 погашено у зв`язку з поділом, про що 12.10.2021 внесено відомості до Реєстру.

З долученої до електронної реєстраційної справи на згаданий вище об`єкт нерухомого майна скан-копії означеного висновку від 24.10.2018 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна вбачається склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси:

1) нежитлові приміщення 1-го поверху №ХС; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 4, 5, 9, 10, 12, 13, 15, 16, загальною площею 138,5 кв.м. Рекомендованою адресою у разі виділу в натурі вказано вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові;

2) нежитлові приміщення 1-го поверху №ХС; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 2, 2а, загальною площею 81,3 кв.м. Рекомендованою адресою у разі виділу в натурі вказано вул. Євгена Котляра, 4/6 у м. Харкові.

Водночас, з відомостей Державного реєстру прав вбачається, що приватним нотаріусом Харківського МНО Клопотовим С.Д. на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Кошель Т.В. (реєстровий №4837), висновку АКБ «МОДУС» від 24.10.2018 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, технічного паспорта від 24.10.2018, виданого АКБ «МОДУС», 06.10.2021 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вищевказані нежитлові приміщення, як на окремі об`єкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлові приміщення 1-го поверху №ХС; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 4, 5, 9, 10, 12, 13, 15, 16, загальною площею 138,5 кв.м. по АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120;

- нежитлові приміщення 1-го поверху №ХС; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 2, 2а, загальною площею 81,3 кв.м. по АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

У подальшому, як убачається з відомостей Державного реєстру прав, 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. речові права на об`єкти нерухомого майна з реєстраційними номерами 120 та 120 погашено у зв`язку з об`єднанням об`єктів нерухомого майна.

При цьому, державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. 15.06.2023 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по вул. Котляра Євгена, 4/6 у м. Харкові на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ серії ХК81. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

Зі змісту згаданого витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ серії ХК81 вбачається, що під вказаним реєстраційним номером Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради 14.04.2023 проведено реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта під назвою «Реконструкція нежитлових приміщень 1-го поверху LXXXIX, XC; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7» (офісні приміщення) по вул. Є.Котляра, 4/6 у м. Харкові. Причиною відсутності документа, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою зазначено реконструкцію об`єкта будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані. Загальна площа приміщень об`єкту будівництва складає 183 кв.м. Приміщення розташовані на 1-му поверсі 7-поверхового будинку.

Крім цього, в матеріалах електронної реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 120 міститься технічний паспорт (реєстраційний номер ТІ01:2997-4306-9057-9927) щодо групи нежитлових приміщень, виготовлений ТОВ «АРХІЛАІН» станом на 03.04.2023 щодо нежитлових приміщень 1- го поверху LXXXIX, XC; антресолі між 1 та 2 поверхом №1, 2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7» по вул. Котляра Євгена, 4/6 у м. Харкові.

Копії вищевказаних документів, отриманих шляхом безпосереднього доступу до матеріалів електронних реєстраційних справ у Державному реєстрі прав, додано до заяви прокурора про зміну предмета позову і є в матеріалах справи.

Отже, прокурор вказує, що Відповідачем ОСОБА_1 через 2 тижні після відкриття господарським судом провадження у справі за позовом, вимоги якого передбачали витребування у неї спірних нежитлових приміщень, розпочато, а в подальшому продовжено вчинення ряду юридично значимих дій (спрямованих на закриття об`єкта нерухомого майна в Реєстрі на підставі поділу цього об`єкта, подальше об`єднання об`єктів, утворених у результаті поділу, в інший об`єкт нерухомого майна з присвоєнням іншого реєстраційного номеру) з метою зміни відомостей (в тому числі реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна) Державного реєстру прав щодо спірного нерухомого майна.

При цьому, внаслідок вказаних юридичних дій зі спірним майном не відбулася зміна фактичного технічного стану нежитлових приміщень, розташованих на 1-му поверсі 7-поверхового будинку, оскільки внаслідок їх поділу та об`єднання під приводом реконструкції не відбулося зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту вказаного будинку у плані. Незначне зменшення у Державному реєстрі прав, внаслідок вказаних вище юридичних дій, загальної площі спірних нежитлових приміщень з 184,2 кв.м. до 183 кв.м. не впливає на можливість індивідуалізації вказаних нежитлових приміщень, як таких що є предметом спору у справі, оскільки вказана обставина вбачається з вищевказаних документів, долучених суб`єктами державної реєстрації прав до електронних реєстраційних справ у Державному реєстрі прав.

При цьому, в будь-якому випадку, в порядку ст.388 ЦК України можливо витребувати нерухоме майно, яке не визначено індивідуально, або майно, яке не виділено в натурі (постанова ВП ВС від 20.06.2023 у справі № 362/2707/19).

Разом з цим, прокуратура вважає, що стрімка зміна відомостей про спірні нежитлові приміщення в Державному реєстрі прав відразу після відкриття господарським судом провадження у справі за позовом, який містив вимоги про витребування цього майна, відбулась суто формально та виключно шляхом проведення реєстраційних дій в Реєстрі з єдиною метою створення передумов для унеможливлення витребування спірних нежитлових приміщень на користь їх законного власника із застосуванням механізму віндикаційного позову.

При цьому, після проведення державної реєстрації права власності (на підставі, зокрема, згаданої декларації про готовність до експлуатації об`єкта) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120, до складу якого входять спірні, незаконно приватизовані нежитлові приміщення, означена декларація вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, її скасування на теперішній час не буде нести будь-яких правових наслідків для ефективного захисту порушених майнових прав держави в особі Харківської міської територіальної громади.

Водночас, для ефективного захисту порушених інтересів необхідно вирішити питання про скасування проведеної за відповідачем ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120.

Так, згідно встановленого законом порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію змін (зокрема, щодо площі об`єкта нерухомого майна) у праві власності, а також державну реєстрацію прав у зв`язку з поділом об`єкта нерухомого майна може бути проведено лише за заявою уповноваженої особи (особи, за якою зареєстровано право власності на відповідний об`єкт).

Отже, виконання (шляхом реєстрації права власності в Державному реєстрі прав) судового рішення про витребування у відповідача ОСОБА_1 спірних нежитлових приміщень (нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC площею 14,2 кв.м., антресолі №1-:-6, 2а, 2б, 2в, 8-:-16 площею 170,0 кв.м., загальною площею 184,2 кв.м. у житловому будинку літ.«А-7» по АДРЕСА_2 ) ускладнюватиметься наявністю в Державному реєстрі прав актуальних відомостей про зареєстроване за вказаною особою речове право на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120 (нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по вул. Котляра Євгена, 4/6 у м. Харкові).

У такому випадку наявність вказаних актуальних відомостей щодо нежитлових приміщень з іншими технічними характеристиками (в результаті поділу, об`єднання та проведення реєстрації права на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації), ніж спірне майно (яке є предметом договорів купівлі-продажу, за якими здійснювалась його передача), створюватиме перешкоди для проведення державної реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення за належним власником (Харківською міською територіальною громадою в особі Харківської міської ради), оскільки матиме місце суперечність між заявленим та зареєстрованим правами.

А отже, прокурор вважає, що з урахуванням наведеного, для ефективного відновлення порушеного права власності територіальної громади на спірні нежитлові приміщення необхідно скасувати проведену за відповідачем ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120 що, відповідно, слугуватиме підставою для внесення відомостей про припинення цього права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою для звернення прокурора з позовною заявою стали матеріали кримінального провадження, якими підтверджено порушення процедури приватизації комунального майна шляхом його викупу орендарем без проведення поліпшень, без проведення аукціону чи конкурсу.

Під час нового розгляду справи, з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, прокурором подано заяву про зміну предмету спору, відповідно до якої предметом спору є витребування спірного нерухомого майна у відповідачки ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Разом із цим, прокуратура зазначає, що у разі задоволення позовних вимог у справі відповідачка ОСОБА_1 втрачає право власності на спірне майно, право власності на яке підлягатиме реєстрації за Харківською міською територіальною громадою.

Водночас, без встановлення обмежень на час розгляду справи згадана відповідачка може розпорядитися спірним майном на власний розсуд в будь-який час або продовжити вчиняти юридично значимі дії, спрямовані на уникнення передбаченого законом механізму віндикації.

Ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення (з нежитлового на житлове тощо), подальші поділ, виділ чи об`єднання ускладнять виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та/або з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено.

Таким чином, наявність у відповідачки ОСОБА_1 на теперішній час правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним майном на користь третіх осіб або змінити фактичний стан чи юридичний статус відповідного нерухомого майна. До того ж, відповідачка ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

Враховуючи викладене, прокуратура вважає, що з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, передачі в оренду, зміни юридичного статусу чи технічних характеристик тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7119 від 20.03.2025), суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23, від 31.05.2023 у справі № 906/1223/22, від 21.12.2022 у справі № 911/121/22.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 зазначила, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 Господарського процесуального кодексу України.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення прозову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №907/269/22, від 04.04.2023 у справі №907/268/22, від 04.04.2023 у справі № 915/577/22.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 910/4192/22, у немайнових спорах суд вживає заходів забезпечення позову з превентивною метою щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, та, зважаючи на завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), суд має встановити, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза унеможливлення чи суттєвого утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

У справі № 910/1040/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 зазначила, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 916/307/22, від 03.03.2023 у справі № 907/269/22, від 04.04.2023 у справі № 907/268/22, від 04.04.2023 у справі № 915/577/22 міститься висновок, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.

У випадку подання позову, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2023 № 904/1934/23, від 06.12.2023 № 917/805/23).

Отже, слід зазначити, що сам факт наявності зареєстрованого права власності на нерухоме майно вже свідчить про реальну можливість власника (відповідача) вільно розпоряджатися останнім.

Відтак існують підстави вважати, що без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник нерухомого майна може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у будь-який час. При цьому, подальше ймовірне відчуження на користь третіх осіб, надання в оренду, зміна їх цільового призначення, поділ, виділ чи об`єднання ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся суду. Крім того, вчинення будь-яких дій зі спірним нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це нерухоме майно може бути передано в оренду або відчужено іншим чином.

Отже існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного майна) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення про повернення майна з володіння відповідача в разі задоволення такого позову.

Крім того, суд враховує, що обрані заходи забезпечення позову на період розгляду судом спору, не будуть перешкоджати діяльності відповідача, оскільки не позбавляють останнього його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежують право відповідача розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти дії, спрямовані на зміну об`єкта нерухомого майна.

За таких обставин, вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог. При цьому, необхідність збереження правового статусу та стану спірного нерухомого майна відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, вказані заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та застосовуються з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які можуть мати відповідні негативні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, що може бути встановлено лише за результатами розгляду спору по суті, а також виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені прокуратурою заходи забезпечення позову відповідають приписам пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України (накладення арешту, заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору), безпосередньо стосуються предмета спору за відповідним позовом, а також узгоджуються з критеріями співмірності, розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

Таким чином, зважаючи на вказане, суд вважає за доцільне заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7119 від 20.03.2025) задовольнити.

При цьому, суд звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджувалась, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1 та 4 ст. 141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються.

Суд доводить до відома сторін, що відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 144 ГПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 145, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 7119 від 20.03.2025) задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії) на об`єкт нерухомого майна, право власності на який на теперішній час зареєстроване за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на закінчений будівництвом об`єкт - нежитлові приміщення 1-го поверху №LXXXIX, XC, антресолі між 1 та 2 поверхом №1,2, 2а, 2б, 2в, 2г, 3-:-5, 8-:-12, 14-:-16 в житловому будинку літ.«А-7», загальною площею 183 кв.м., по АДРЕСА_2 , проведену 15.06.2023 державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Артюхом Д.Є. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про речове право 50669665).

Стягувачем за цією ухвалою є: Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова (61004, м. Харків, бульв. Гончарівський, 20, код ЄДРПОУ ).

Боржником за цією ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили 24.03.2025 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців до 25.06.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256-257 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 24.03.2025.

Суддя В.В. Усата

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.