ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24.03.2025м. Дніпро№ 904/1202/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бажанова Ю.А., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ

до Фізичної особи підприємця Замотаєва Сергія Вікторовича, с. Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області

про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Замотаєва Сергія Вікторовича грошової заборгованості у сумі 19 928,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 8 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 6 328,00 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1 600,00 грн, суми заборгованості по штрафам у розмірі 4 000,00 грн та судовий збір у розмірі 242,24 грн.

Заява мотивована неналежним виконанням боржником зобов`язань за договором №504403-КС-002 про надання кредиту від 29.08.2024 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.

Розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" докази, господарський суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно зі статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заявляє вимоги, в тому числі щодо стягнення штрафу у розмірі 4 000,00 грн.

З поданих матеріалів вбачається, що договір №504403-КС-002 про надання кредиту від 29.08.2024 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою підприємцем Замотаєвим Сергієм Вікторовичем.

Відповідно до пункту 7.6. договору у разі не здійснення сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), та/або комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим договором та додатковими угодами до договору терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 32 % (Тридцять дві цілих нуль сотих процентів) від розміру простроченої заборгованості , який визначається відповідно до умов, описаних нижче.

Пунктом 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який наразі триває.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З поданих матеріалів вбачається, що договір про надання кредиту №504403-КС-002 був укладений 29.08.2024, прострочення виконання зобов`язання, за яке нарахований та заявлений до стягнення штраф виникло у період дії в Україні воєнного стану.

Таким чином, частина вимог про стягнення штрафу не підлягає задоволенню (не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги про стягнення штрафу, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу), що унеможливлює задоволення заяви про видачу судового наказу.

При цьому, господарський суд враховує неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу відповідно до статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість часткової відмови у видачі наказу та часткового задоволення заяви про видачу накази лише у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи підприємця Замотаєва Сергія Вікторовича грошової заборгованості у сумі 19 928,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 8 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 6 328,00 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1 600,00 грн, суми заборгованості по штрафам у розмірі 4 000,00 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили 24.03.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Ю.А. Бажанова