ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2025 р. Справа № 918/245/25

Господарський суд Рівненської області у складі суду: суддя Романюк Р.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Осадців Тараса Руслановича заборгованості у зв`язку з невиконанням боржником умов Договору № 500572-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 року у розмірі 37 616,52 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Осадців Тараса Руслановича заборгованості у розмірі 37 616,52 грн за договором № 500572-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 року.

Розглянувши та дослідивши матеріали вищенаведеної заяви, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

При цьому, п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору.

За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом (ч. 1 ст. 151 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судовий збір" та/або до адміністративного процесуального законодавства України, та/або до господарського процесуального законодавства України, та/або до цивільного процесуального законодавства України.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 21 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється у розмірі - 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За умовами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 3028 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин, враховуючи, що заявником подано заяву через систему "Електронний суд", відповідно, ТОВ "Бізнес Позика" зобов`язане сплатити при поданні заяви про видачу судового наказу до суду, судовий збір в розмірі 242,24 грн, так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (3028 х 0,1 х 0,8).

Однак, заявником до заяви про видачу судового наказу жодних доказів сплати судового збору суду не подано.

Суд зазначає, що відповідно до акту від 24.03.2025 року Господарського суду Рівненської області про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання), вказано про те, що у заяві від 24.03.2025 року про видачу судового наказу, яка надійшла від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" Мишевської Н.М. не виявилось вказаних у додатку документів, відсутній, пошкоджений, виявлено недоліки, а саме: оригіналу платіжного документа про сплату судового збору.

Таким чином, заявником до заяви про видачу судового наказу не додано документу, що підтверджує сплату судового збору, що є порушенням ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 153 ГПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на зазначене, враховуючи, що заявником, в порушення ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви не додано доказів сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Осадців Тараса Руслановича заборгованості згідно Договору № 500572-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 року у розмірі 37 616,52 грн, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152 - 153, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Осадців Тараса Руслановича заборгованості згідно Договору № 500572-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 року у розмірі 37 616,52 грн - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк