ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=================================================================
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 березня 2025 року Справа № 915/331/25

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", вул.Січових Стрільців, 37/41, м.Київ, 04053

електронна адреса:

представник позивача: Титаренко В.В.

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про: стягнення 47 128,76 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №07-324 від 20.02.2025 (вх.№3202/25 від 03.03.2025) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №011-RBO- від 30.07.2021 в сумі 47 128,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2025 позовну заяву №07-324 від 20.02.2025 (вх.№3202/25 від 03.03.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала була направлена в електронний кабінет позивача системи «Електронний суд» та отримана останнім 06.03.2025 о 19:20, про що свідчить довідка про доставку документа в кабінет електронного суду.

Згідно пункту 2, абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, днем вручення позивачу ухвали від 06.03.2025 вважається 07.03.2025.

Позивач через систему «Електронний суд» надав заяву про усунення недоліків від 17.03.2025 (вх.№4017/25 від 17.03.2025).

Дослідивши вищевказану заяву позивача, а також додані до неї документи, суд встановив, що така заява надійшла до суду в межах строку, встановленого судом для усунення недоліків позовної заяви, разом з тим позивачем не усунуто недоліки в повному обсязі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами чинного процесуального закону учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Суд дослідив подану позивачем заяву про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи та встановив, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви в повному обсязі, на які звертав увагу позивача суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06.03.2025.

Так, суд в ухвалі від 06.03.2025 залишаючи позовну заяву без руху, вказав позивачу, що ним всупереч вимог ст.164 ГПК України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, оскільки платіжна інструкція №217 від 30.01.2025 на суму 3 028,00 грн. надана позивачем як доказ сплати судового збору вже була використана заявником при зверненні до суду з іншою позовною заявою у справі №915/1407/24 (згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованою за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у автоматизованій програмі "Діловодство спеціалізованого суду").

В заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем зазначено, що платіжна інструкція №217 від 30.01.2025 на суму 3 028,00 грн. не може бути використана по справі №915/1407/24, оскільки сплата судового збору по вказаній платіжній інструкції була призначена саме по справі №915/331/25.

Втім, згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованою за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у автоматизованій програмі "Діловодство спеціалізованого суду", судовий збір сплачений позивачем у сумі 3 028,00 грн. (за платіжною інструкцією №217 від 31.01.2025) зарахований за звернення до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою у справі №915/1407/24.

В довідці від 24.03.2025 головним спеціалістом відділу документального забезпечення зазначено, що 03.02.2025 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" надійшла заява про усунення недоліків у справі №915/1407/24. До вказаної заяви було додано платіжну інструкцію від 30.01.2025 №217 про сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Відповідальним працівником відділу документального забезпечення вказану платіжну інструкцію було приєднано до справи №915/1407/24 (у відповідності з підтвердженням реєстру оплат Державної казначейської служби України), як то передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та Інструкцією користувача «Електронного суду».

Таким чином, платіжна інструкція №217 від 30.01.2025 на суму 3 028,00 грн. вже була використана заявником у справі №915/1407/24.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.02.2025 у справі №915/1407/24 позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" на підставі ч.4 ст.174 ГПК України.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України Про судовий збір передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

Отже, оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об`єктом справляння судового збору, платіжна інструкція 217 від 30.01.2025 на суму 3028,00 грн, не є належним доказом оплати судового збору за подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", позовної заяви №07-324 від 20.02.2025 (вх.№3202/25 від 03.03.2025) у справі № 915/331/25.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, які були викладені в ухвалі суду від 06.03.2025, а саме не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що позивачем не було усунуто в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06.03.2025, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі частини 4 ст. 174 ГПК України.

Згідно із ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ч.4 ст.174, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву №07-324 від 20.02.2025 (вх.№3202/25 від 03.03.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" - повернути позивачу.

Додаток:

- позовна заява №07-234 від 20.02.2025 з додатками та конверт - на 50-ти аркушах;

- виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України за платіжним документом №217 від 30.01.2025.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили 24.03.2025.

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Ухвала господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О.Семенчук