УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 903/910/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючої), Ємця А. А. та Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Компанія)

на рішення Господарського суду Волинської області від 20.12.2024 та

постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025

за позовом Компанії

до Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго"

про стягнення 1 033 691,10 грн інфляційних втрат та річних,

ВСТАНОВИВ:

Компанія 04.03.2025 (через систему "Електронний суд") звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 20.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі № 903/910/24 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Від Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" 18.03.2024 (через систему "Електронний суд") надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Компанії у цій справі.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України.

Згідно з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у цій справі було подано у 2024 році, де відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року був визначений у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 1 033 691,10 грн, з яких: 444 584,98 грн інфляційних втрат та 589 106,12 грн 3% річних у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно з договором про надання послуг з диспетчерського управління в частині своєчасної оплати, а, отже, з огляду на наведені норми, ціна позову у даній справі не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 514 000 грн).

Так, згідно з рішенням Господарського суду Волинської області від 20.12.2024, яке залишене без змін постановою апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у цій справі, позов задоволено частково; стягнуто на користь Компанії 589 106,12 грн -3% річних та 7 069,27 грн витрат зі сплати судового збору; в частині стягнення 444 584,98 грн інфляційних втрат в позові відмовлено.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у підпунктах "а", "б", "в" та "г" цієї ж норми.

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених згаданими підпунктами пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Однак наявності таких випадків з обставин даної справи не вбачається, а скаржником у касаційній скарзі не наведено обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

З урахуванням зазначеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства на Господарського суду Волинської області від 20.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Волинської області від 20.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 зі справи №903/910/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя А. Ємець

Суддя І. Колос