УХВАЛА

м. Київ

24.03.2025Справа № 910/3338/25

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали позовної заяви Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, м.Київ

до відповідача 1: Київської міської ради, м.Київ

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА», м.Київ

про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача 1. Київської міської ради, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА» про:

- визнання незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 19.09.2024 № 128/9936 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА» земельної ділянки в оренду на вулиці Адама Міцкевича, 1-А у Солом`янському районі міста Києва»;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0, 0994 га по вулиці Адама Міцкевича, 1-А у Солом`янському районі міста Києва (кадастровий номер :72:012:0007), укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА», який 10.12.2024 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 5052, з одночасним припиненням державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 57946883) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА» повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (, вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001) земельну ділянку площею 0, 0994 га по вулиці Адама Міцкевича, 1-А у Солом`янському районі міста Києва (кадастровий номер :72:012:0007), у стані, придатному для її подальшого використання.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне.

Разом з тим, статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

З огляду на вищезазначене положення Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання прокурором до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви становить 12 112 грн, виходячи з того, що прокурором фактично заявлено 4 немайнові вимоги.

В контексті означеного суд звертає увагу прокурора на те, що пункт 2 прохальної частини позову прокурором викладено у наступній редакції:

« 2. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0, 0994 га по вулиці Адама Міцкевича, 1-А у Солом`янському районі міста Києва (кадастровий номер :72:012:0007), укладений між Київською міською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю «КІНГСТА» (), який 10.12.2024 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 5052, з одночасним припиненням державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 57946883) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).».

Тобто, фактично означений пункт містить дві позовні вимоги, а саме про визнання недійсним правочину та припинення державної реєстрації.

Одночасно, судом враховано, що згідно ч.3 ст.4 Закону України про судовий збрів при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, враховуючи, що прокурором подано позову заяву в електронній формі через систему «Електронний суд», останнім може бути застосовано коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а отже, сума судового збору, що підлягає сплаті становить 9689,60 грн. Означений розрахунок суми судового збору позивачем вірно здійснено в позовній заяві.

Проте, судом встановлено, до позовної заяви прокурором подано докази сплати судового збору на суму 7267,20 грн (платіжна інструкція №78 від 10.03.2025).

Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарському процесуальному кодексі України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, виходячи з вищевикладеного у сукупності полягає, що позовна заява Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва не відповідає приписам ст.164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 164, 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва.

2. Надати прокурору строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити прокурору спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом надання доказів доплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

4. Роз`яснити прокурору, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Князьков