ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025м. ДніпроСправа № 904/317/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванова Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" (50005, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 21; ідентифікаційний код 33116297)

про стягнення коштів за договором №6176-09 від 18.03.2024 у загальному розмірі 59 599,67 грн

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

Між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія", як постачальником, укладено договір №6176-09 від 18 березня 2024 року (далі - договір, а.с. 8-12), згідно умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах передбачених цим договором. Згідно пункту 4 специфікації №1 до договору, термін поставки товару складає 160 календарних днів від дати 30% передплати.

Товариством з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" порушено договірні зобов`язання за Договором поставки №6176-09 від 18 березня 2024 року та Специфікації №1 в частині строку постачання обладнання, у зв`язку з чим Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до пунктів 7.3. та 7.6 Договору нарахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" за порушення зобов`язання неустойку в розмірі 56 640,00 грн та 15% річних за користування грошовими коштами у розмірі 2 959,67 грн.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарським процесуальним кодексом України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити наступне.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 50005, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 21, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача (а.с.19-20).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, оскільки ухвалу суду від 29.01.2025 отримав 05.02.2025, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №890, отже завчасно (а.с.45).

Також судом надсилалась ухвала суду від 29.01.2025 разом із позовною заявою з додатками на електронну пошту відповідача, яка зазначена в договорі №6176-09 від 18.03.2024, а саме: , на підтвердження чого господарським судом було долучено до матеріалів справи роздруківку про доставку електронного листа, якою підтверджується, що ухвала суду від 29.01.2025 була доставлена відповідачу на його електронну пошту , - 29.01.2025 (а.с.25).

В даному випадку господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом, а також про зміст ухвали суду від 29.01.2025, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду засоби зв`язку з відповідачем.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 29.01.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124763947) надіслано судом 29.01.2025, зареєстровано в реєстрі 30.01.2025 та оприлюднено 31.01.2025, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того господарський суд зазначає, що відповідач через свого представника здійснив ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, відповідно до заяви (вх. суду №7263/25 від 19.02.2025), яку було подано за допомогою системи "Електронний суд" (а.с. 46-47).

Так, ухвалою суду від 29.01.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду у паперовому вигляді за своїм офіційним місцезнаходженням - 05.02.2025 (а.с.37), відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 20.02.2025 включно.

Крім того враховуючи факт ознайомлення представника відповідача з матеріалам справи в електронному вигляді -19.02.2025, представник відповідача (відповідач) мав подати відзив на позовну заяву в строк по 06.03.2025 включно.

Також суд зазначає, що 20.03.2025 відповідача та його представника телефонограмами (а.с. 50-51) додатково повідомлено про обставини справи та зміст резолютивної частини ухвали суду від 29.01.2025.

Слід наголосити, що будь-яких змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій не внесено.

Отже, станом на 28.03.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

До того ж права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

29.01.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

06.02.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №5353/25 від 06.02.2025) про долучення документів до матеріалів справи.

19.02.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №7236/25 від 19.02.2025) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

20.03.2025 телефонограмою господарського суду відповідача та його представника додатково повідомлено про обставини справи та зміст резолютивної частини ухвали суду від 29.01.2025.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо строку поставки товару за договором, що призвело до утворення заборгованості та нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору між сторонами, його умови;

(2) Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо передплати (оплати) поставки обладнання;

(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки обладнання;

(4) Правомірність нарахування неустойки відповідно до пункту 7.3 Договору та 15% річних за користування грошовими коштами відповідно до пункту 7.6 Договору.

1. Укладення та умови договору

18 березня 2024 року між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія", як постачальником, укладено договір №6176-09 (далі - договір, а.с. 8-12), згідно умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах передбачених цим договором.

Кількість, номенклатура обладнання зазначаються у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 2.3 договору якість, пакування та маркування обладнання повинні відповідати нормам, що визначені сертифікатами виробника, чинними стандартами (ТУ, ДСТУ) для цього виду обладнання а також спеціальним технічним вимогам, якщо вони встановлені угодою сторін, відображеною у специфікаціях. Допустимі відхилення показників якості обладнання від вищезазначених норм можуть бути визначені за згодою сторін, що відображена у специфікаціях.

Протоколом розбіжностей від 02.04.2024 (а.с. 14) до вказаного договору сторони узгодили розбіжності щодо пунктів 7.3. - 7.6. договору №6176-09 від 18.03.2024.

Так в редакції покупця пункти 7.3. - 7.6. договору №6176-09 від 18.03.2024 мали наступний зміст:

- 7.3. У разі порушення строків або обсягів постачання обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не постаченого вчасно обладнання. У разі порушення строку постачання понад 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати обладнання, а також вимагати повернення раніше сплачених за обладнання сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником через три робочі дні з моменту його надсилання покупцем на адресу постачальника, зазначену в цьому договорі;

- 7.4. У разі постачання обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 20% від вартості обладнання неналежної якості;

- 7.5. У разі порушення постачальником термінів виконання вимог покупця (вантажоодержувача) про усунення виявлених недоліків обладнання, заміну обладнання, відшкодування покупцю (вантажоодержувачу) всіх понесених ним витрат і збитків, пов`язаних із постачанням обладнання неналежної якості (у тому числі витрат на зберігання, транспортування, утилізацію всіх або частини обладнання, усунення їхніх недоліків, оплату послуг незалежної експертної організації), постачальник сплачує покупцеві (вантажоодержувачу) неустойку у розмірі 0,3% від вартості неякісного обладнання (не відшкодованих покупцеві (вантажоодержувачу) витрат, збитків) за кожен день прострочення.?До виконання постачальником зазначених вимог покупець (вантажоодержувач) має право відмовитися від подальшого приймання й оплати обладнання, а також вимагати повернення раніше сплачених за обладнання сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця (вантажоодержувача), яке вважається отриманим постачальником через три робочі дні з моменту його надсилання покупцем (вантажоодержувачем) на адресу постачальника, зазначену у цьому договорі;

- 7.6. У разі порушення постачальником строків постачання обладнання, передбачених цим договором, за яке покупець здійснив повну або часткову попередню оплату, постачальник за користування коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцеві 15 % річних від суми коштів, сплачених покупцем, за період з дня оплати до дня фактичного постачання обладнання або дня повернення коштів.

В редакції постачальника пункти 7.3. - 7.6. договору №6176-09 від 18.03.2024 викладені наступним чином:

- 7.3. У разі порушення строків або обсягів постачання обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 4% від вартості не постаченого вчасно обладнання. У разі порушення строку постачання понад 30 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати обладнання, а також вимагати повернення раніше сплачених за обладнання сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником через три робочі дні з моменту його надсилання покупцем на адресу постачальника, зазначену в цьому договорі;

- 7.4. У разі постачання обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 10% від вартості обладнання неналежної якості;

- 7.5. У разі порушення постачальником термінів виконання вимог покупця (вантажоодержувача) про усунення виявлених недоліків обладнання, заміну обладнання, відшкодування покупцю (вантажоодержувачу) всіх понесених ним витрат і збитків, пов`язаних із постачанням обладнання неналежної якості (у тому числі витрат на зберігання, транспортування, утилізацію всіх або частини обладнання, усунення їхніх недоліків, оплату послуг незалежної експертної організації), постачальник сплачує покупцеві (вантажоодержувачу) неустойку у розмірі 0,1% від вартості неякісного обладнання (не відшкодованих покупцеві (вантажоодержувачу) витрат, збитків) за кожен день прострочення.?До виконання постачальником зазначених вимог покупець (вантажоодержувач) має право відмовитися від подальшого приймання й оплати обладнання, а також вимагати повернення раніше сплачених за обладнання сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця (вантажоодержувача), яке вважається отриманим постачальником через три робочі дні з моменту його надсилання покупцем (вантажоодержувачем) на адресу постачальника, зазначену у цьому договорі;

- 7.6. У разі порушення постачальником строків постачання обладнання, передбачених цим договором, за яке покупець здійснив повну або часткову попередню оплату, постачальник за користування коштами покупця зобов`язаний сплатити покупцеві 15 % річних від суми коштів, сплачених покупцем, за період з дня прострочення до дня фактичного постачання обладнання або дня повернення коштів.

Позивачем не заперечено факту зміни умов договру в редакції постачальника (відповідача у даній справі).

Строк дії договору №6176-9-08 від 18.03.2024, згідно з пунктом 10.5 договору - до 10.03.2026.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

Відповідно до умов специфікації №1 від 18.03.2024 (далі - специфікація) до договору постачальник зобов`язався здійснити поставку втулку розгрузки ч. МГР-01.03.000СБ, в кількості однієї одиниці (далі - обладнання) (а.с.13).

Загальна вартість обладнання, що передбачено специфікацією, становить 1 416 000,00 грн (з урахуванням ПДВ).

Пунктом 4 специфікації передбачено, що термін поставки товару складає 160 календарних днів від дати 30% передплати.

2. Виконання позивачем договірних зобов`язань

Відповідно до платіжної інструкції № від 16.04.2024 (а.с. 15) позивач перерахував на рахунок відповідача 30% передплати у розмірі 424 800,00 грн.

3. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати робіт

Кінцевим терміном здійснення поставки обладнання за специфікацією є 24.09.2024 - 160 днів з дати внесення передплати (16.04.2024).

При цьому відповідно до видаткової накладної №94 від 11.10.2024 (а.с. 16), обладнання на адресу відповідача було поставлено 11.10.2024, тобто 17 днів пізніше встановленого терміну.

Позивач стверджує, що поставка товару за договором відбулася з порушенням строків поставки, що й стало підставою для нарахування неустойки відповідно до пункту 7.3. договору у розмірі 4% від вартості непоставленого в строк обладнання, а також 15% річних відповідно до пункту 7.6., за користування грошовими коштами, що були внесені на рахунок відповідача, як часткова попередня оплата.

Відповідач не надав суду доказів сплати неустойки та контррозрахунку.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із положеннями статей 626-629 Цивільного кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (схожий за змістом висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17).

Згідно із частиною статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач мав поставити обладнання до 24.09.2024 включно, однак здійснив поставку обладнання 11.10.2024, тобто з порушенням установленого строку на 17 днів.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених даним договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (статті 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 74, 76-79 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Умовами договору передбачено, що за порушення строків або обсягів постачання обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 4% від вартості непоставленого вчасно обладнання (пункт 7.3. договору).

Загальна вартість обладнання, що передбачено специфікацією, становить 1 416 000,00 грн. (з урахуванням ПДВ).

З урахуванням наведених умов, відповідач мав поставити обладнання до 24.09.2024 включно, на суму 1 416 000,00 грн відповідно до видаткової накладної №94 від 11.10.2024.

Позивачем відповідно до умов пункту 7.3. договору нараховано неустойку у розмірі 56 640,00 грн (1 416 000,00 грн х 4%)

Господарський суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, при цьому помилок не виявлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 56 640,00 грн заявлена правомірно.

Крім того позивачем відповідно до умов пункту 7.6. нараховано 15% річних за користування грошовими коштами, що були внесені на рахунок відповідача, як часткова попередня оплата за період з дня прострочення до дня фактичного постачання у розмірі 2 959,67 грн (15%/100% х 17/366).

Господарський суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, помилок не виявлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 959,67 грн заявлена правомірно.

V. Висновки Суду

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

З викладеного, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача 56 640,00 грн - неустойки, 2 959,67 грн - 15% річних.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" про стягнення коштів за договором №6176-09 від 18.03.2024 у загальному розмірі 59 599,67 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НБС Технологія" (50005, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 21; ідентифікаційний код 33116297) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905) 56 640,00 грн (п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок) - неустойки, 2 959,67 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят сім копійок) - 15% річних та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 28.03.2025.

Суддя Т.В. Іванова