ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2025м. Дніпро№ 904/1579/24

Суддя Панна С.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" про розстрочення виконання судового рішення

у справі:

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", 49107, м.Дніпро, Шосе Запорізьке, буд.22,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал", 49124, м.Дніпро, вул.Буковинська, буд.5, кімнати 96, 98,

про стягнення заборгованості

Представники сторін: не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" про стягнення заборгованості в розмірі 5 388,12грн., з яких: 5 257,90грн. - вартість недоврахованої електронергії, 56,61грн. - 3 % річних, 73,61грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024р., залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" (49124, м. Дніпро, вул. Буковинська, буд. 5 кімната 96, 98; ідентифікаційний код 42945422) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, будинок 22; ідентифікаційний код 23359034) 5 257,90грн вартості недорахованої електроенергії, 56,07 грн 3 % річних, 73,61 грн інфляційних втрат, 3 027,70 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 12.02.2025 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2024 року у справі №904/1579/24 залишено без змін.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" надійшла заява про розстрочення виконання рішення у справі на 8 місяців до 01.10.2025р. відповідно до наведеного у заяві графіку.

Заява обґрунтована складним фінансовим становищем, заявник вказує, що ТОВ «Будівельна компанія «Арсенал» є підприємством, яке забезпечує надання комунальних послуг великій кількості споживачів у місті Дніпрі, а саме понад 2 000 3 000 сімей. Виконання судового рішення без надання розстрочки або відстрочки може поставити під загрозу безперебійне забезпечення цих послуг, що матиме значні соціальні наслідки для мешканців міста. У разі негайного виконання рішення може бути припинено або суттєво обмежено надання комунальних послуг, що створить критичну ситуацію для населення. Негайне стягнення заборгованості призведе до втрати ліквідності, що унеможливить закупівлю необхідних матеріалів, оплату праці працівників та обслуговування інфраструктури. Відсутність розстрочки призведе до неможливості виконання підприємством своїх обов`язків перед іншими контрагентами, що погіршить його фінансовий стан. Відповідач просить врахувати соціальну значимість діяльності Відповідача та негативні наслідки, які можуть виникнути у разі негайного виконання судового рішення.

04.03.2025 року судом видано наказ на виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року заяву про розстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду в засіданні на 13.03.2025 року.

05.03.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшов відзив на заяву, в якому заперечує проти задоволення заяви Відповідача про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на не доведення Відповідачем факту скрутного фінансового становища його підприємства, а також, відсутність належних і допустимих доказів в підтвердження існування виняткових обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду. Крім того, позивач зазначав, що Відповідач вже фактично отримав відстрочку виконання зобов`язання по оплаті вартості обсягу недоврахованої електричної енергії по акту про порушення № Дн 006699 від 25.08.2023. Так, строк виконання зобов`язань по оплаті рахунку від 26.10.2023 на 5 257,90 грн. по зазначеному акту про порушення настав 26.11.2023. Станом на 05.03.2025, вищевказаний рахунок не сплачений, отже, вже більше, ніж рік Відповідач уникає виконання грошових зобов`язань.

10.03.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору реструктуризації між Позивачем та Відповідачем, який на думку заявника підтверджує, що Позивач має фінансову можливість надавати розстрочку по заборгованостям, що підтверджується Договором, що додається до клопотання.

10.03.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Сторони явку представників в засідання не забезпечили.

Ухвалою суду від 13.03.2025р. відкладено засідання по справі на 20.03.2025р. о 15:00год.

Сторони явку представників в засідання не забезпечили.

Розглянувши подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" про розстрочення виконання рішення суду, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, статтею 239 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Як вже зазначалось, у своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" посилається на те, що у разі негайного виконання рішення може бути припинено або суттєво обмежено надання комунальних послуг, що створить критичну ситуацію для населення. Негайне стягнення заборгованості призведе до втрати ліквідності, що унеможливить закупівлю необхідних матеріалів, оплату праці працівників та обслуговування інфраструктури. Відсутність розстрочки призведе до неможливості виконання підприємством своїх обов`язків перед іншими контрагентами, що погіршить його фінансовий стан.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Господарський суд погоджується з твердженням позивача, що надані боржником докази не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання розстрочки, не спростовують наявність вини боржника у виникненні заборгованості та її несплаті, а також боржник не надав доказів, які б могли підтвердити обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку про не доведення матеріалами справи факту існування обставин, які згідно вимог процесуального закону можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Арсенал" про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна