ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/196/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків
до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ
про стягнення 182952,58 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, м. Куп`янськ, в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором розподілу природного газу №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року за період квітень 2022 року - червень 2023 року у сумі 155024,41 грн, 3% річних 5861,20 грн, інфляційні втрати 22066,97 грн. Визначити в рішенні суду про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування: органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області у цій справі здійснювати, з урахуванням наявної заборгованості в сумі 155024,41 грн: нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року боргу у розмірі 5861,20 грн за такою формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д -кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення; нарахування інфляційних втрат на суму непогашеного за договором №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12.01.2022 боргу у розмірі 22 066,97 грн за такою формулою: сума залишку боргу х індекси інфляції за кожний місяць (за весь період) - сума залишку боргу, на який нараховуються інфляційні, за період з дати ухвалення судового рішення і на момент виконання цього рішення. Просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/196/25 та постановлено розгляд справи № 922/196/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 24 січня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримано 24 січня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

28 січня 2025 року через канцелярію суду, Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області подано відзив (вхідний № 2436) в якому відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою. Суд приймає та долучає відзив до матеріалів справи

20 лютого 2025 року через систему "Електронний суд", Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" подані письмові пояснення (вхідний № 4567) на відзив, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01 лютого 2016 року між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (позивачем, Оператор ГРМ) та Відділом освіти Куп`янської міської ради Харківської області (відповідачем, споживачем) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписанням відповідачем Заяви-приєднання №094202426NDB016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (Заява).

Підписанням Заяви відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року (договір) та розміщений на офіційному сайті Верховної Ради України.

12 січня 2022 року сторони підписали Типовий договір розподілу природного газу №094202426NDB016/42DB610-420-22.

Позивач надавав послуги з розподілу природного газу споживачу по точках комерційного обліку, які визначені додатками № 4 до договору, що додаються до заяви-приєднання, а саме: Куп`янськ, пров. Шкільний; Куп`янськ вузловий, вул. Транспортна, 22.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Позивач згідно норм чинного законодавства є Оператором газорозподільної системи, який до 01 липня 2023 року здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП № 809 від 19 червня 2017 року.

Відповідно до Кодексу ГРМ, Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

У спірних правовідносинах відповідач згідно норм чинного законодавства має статус споживача природного газу (згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу).

Згідно пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глава 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно пункту 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07 жовтня 2019 року внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), згідно яких з 01 січня 2020 року запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2. договору передбачено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду Споживача з внесеними до цього договору змінами.

Згідно пункту 6.1. договору (зі змінами) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 6.3. договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

12 січня 2022 року сторонами було укладено додаткову угоду до типового договору розподілу природного газу №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року, якою згідно Постанови НКРЕКП від 07 жовтня 2019 року №2080 визначено обсяг річної замовленої потужності 67 379,78 куб.м. (із зазначенням обсягу потужності по місяцям).

Обсяги спожитого відповідачем газу в період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року визначені в актах приймання-передачі природного газу: № ХА00044502 від 30 листопада 2021 року обсяг спожитого газу у листопаді 2021 року склав 11 148,35 м. куб.; № ХА00045831 від 31 грудня 2021 року обсяг спожитого газу у грудні 2021 року склав 14230,04 м. куб.; № ХА00046282 від 31 січня 2022 року обсяг спожитого газу у січні 2022 року склав 15697,20 м. куб.; № ХА від 28 лютого 2022 року обсяг спожитого газу у лютому 2022 року склав 11653,36 м. куб.; № ХА від 31 березня 2022 року обсяг спожитого газу у березні 2022 року склав 6398,45 м. куб.; № ХА від 30 квітня 2022 року обсяг спожитого газу у квітні 2022 року склав 36,19 м. куб. Всього - 59163,59 м. куб.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. (59163,59/12=4 930,30 м. куб.)

Матеріали справи свідчать про те, що враховуючи умови договору та норми Кодексу, Оператором ГРМ було визначено обсяг замовленої річної потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в Акті № ХА00053599 приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2021 року, яка становить: 59163,59 м. куб величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 4930,30 м. куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Акт надсилається оператором ГРМ споживачеві. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Крім того, відповідно до пункту 6.8. розділу VI типового договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі вищевикладеного та умов договору, позивачем було складено акти наданих послуг: № ХАЯ82007163 від 30 квітня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2022 року 5614,97 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,55 грн (в тому числі ПДВ 2234,76 грн); № ХАЯ82008785 від 31 травня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2022 року склав 5614,99 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,60 грн (в тому числі ПДВ 2234,77 грн); № ХАЯ82010433 від 30 червня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2022 року склав 5614,98 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,57 грн (в тому числі ПДВ 2234,76 грн); № ХАЯ82012225 від 31 липня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у липні 2022 року склав 5614,98 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,57 грн (в тому числі ПДВ 2234,76 грн); № ХАЯ82013890 від 31 серпня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у серпні 2022 року склав 362,25 м. куб., вартість наданих послуг складає 865,06 грн (в тому числі ПДВ 144,18 грн); № ХАЯ82015530 від 30 вересня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у вересні 2022 року склав 957,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 2287,30 грн (в тому числі ПДВ 381,22 грн); № ХАЯ82017229 від 31 жовтня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у жовтні 2022 року склав 326,31 м. куб., вартість наданих послуг складає 779,23 грн (в тому числі ПДВ 129,87 грн); № ХАЯ82018701 від 30 листопада 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у листопаді 2022 року склав 5614,99 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,60 грн (в тому числі ПДВ 2234,77 грн); № ХАЯ82020596 від 31 грудня 2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у грудні 2022 року склав 5614,98 м. куб., вартість наданих послуг складає 13408,57 грн (в тому числі. ПДВ 2234,76 грн); № ХАЯ50021 від 31 січня 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у січні 2023 року склав 4930,3 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,56 грн (в тому числі ПДВ 1 962,26 грн); № ХАЯ50309 від 28 лютого 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у лютому 2023 року склав 4930,3 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,56 грн (в тому числі ПДВ 1962,26 грн); № БХ000004627 від 31 березня 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у березні 2023 року склав 4930,30 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,56 грн (в тому числі ПДВ 1962,26 грн); № БХ000006300 від 30 квітня 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2023 року склав 4930,30 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,56 грн (в тому числі ПДВ 1962,26 грн); № БХ000008116 від 31 травня 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2023 року склав 4930,29 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,54 грн (в тому числі ПДВ 1962,26 грн); № БХ000011269 від 30 червня 2023 року, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2023 року склав 4930,31 м. куб., вартість наданих послуг складає 11773,58 грн (в тому числі ПДВ 1 962,26 грн).

Обсяг розподіленого природного газу у серпні, вересні та жовтні 2022 року було відкориговано Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", у зв`язку з тим, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, яка почалася 24 лютого 2022 року, у Харківській області були пошкоджені деякі ГРС. Тому, позивач керуючись вимогами пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, здійснив перерахунок вартості річної замовленої потужності по об`єктах споживача, що було враховано у актах за даний період.

З матеріалів справи вбачається, що Акти направлялись відповідачеві разом із листом від 28 вересня 2023 року №Сл-783К та претензією від 28 вересня 2023 року №Сл-782К (відправлено 13 жовтня 2023 року).

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" у повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та надання послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу у відповідності до умов договору.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, відповідачем не виконано зобов`язання за договором в частині оплати вартості величини річної замовленої потужності. На теперішній час заборгованість відповідачем не погашена.

Станом на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача перед Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" за період квітень 2022 року- червень 2023 року становить 155024,41 грн. Також позивачем нараховано Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області 5861,20 грн 3% річних та 22066,97 грн інфляційних втрат.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач як Оператор ГРМ з квітня 2022 року по червень 2023 року не вжив заходів щодо припинення газопостачання на підставі положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, а саме - у зв`язку із тим, що заклад освіти не функціонував та потреба в послугах розподілу природного газу була відсутня, з огляду на наступне.

Пунктом 1 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС передбачено право (а не обов`язок) Оператор ГРМ припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача.

Зокрема, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді, відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; розірвання договору розподілу природного газу; несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; несанкціоноване відновлення газоспоживання; визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 9.1 розділу IX Типового договору, Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим договором; відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; несанкціонованого відбору природного газу, крім перевищення добового підтвердженого обсягу природного газу; визнання в установленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; відмови представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання.

Отже, суд вважає, що така підстава для припинення послуги розподілу природного газу як нефункціонування споживача та відсутність потреби в послугах розподілу природного газу чинним законодавством не передбачена, не тільки як обов`язок Оператора ГРМ з припинення надання послуги розподілу природного газу, а і як право.

Також суд вважає посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на форс-мажорні обставини необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

У разі якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військової агресії російської федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкову систему газопостачання, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу.

Згідно розділу Х типового договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" і Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконанні нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Суд вказує на ту обставину, що відповідачем не було надано належного доказу, який би засвідчив факт пошкодження об`єктів газоспоживання відповідача та/або його внутрішньобудинкової системи газопостачання, що б свідчило про неможливість виконання своїх зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу №094202426NDB016 від 01 лютого 2016 року за період квітень 2022 року - червень 2023 року (надання послуги з розподілу природного газу та неможливість отримання такої послуги споживачем).

У листі НКРЕКП від 20 квітня 2022 року №2912/16.3.1/7-22 щодо оплати послуг розподілу природного газу та визначення обсягів споживання природного газу в умовах дії воєнного стану, опублікованому 24 травня 2022 року зазначено: якщо форс-мажорні обставини (військова агресія Російської Федерації проти України) об`єктивно унеможливили виконання зобов`язання Оператора ГРМ в частині забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи, наприклад, у зв`язку із пошкодженням газорозподільної інфраструктури, оплата споживачами вартості послуги з розподілу природного газу за типовим договором на період відсутності цілодобового доступу до газорозподільної системи (кількості днів) не здійснюється.

Разом з тим суд зазначає, якщо внаслідок форс-мажорних обставин (військова агресія Російської Федерації проти України) було пошкоджено об`єкт газоспоживання споживача та/або його внутрішньобудинкову систему газопостачання, що призвело до унеможливлення використання споживачем свого права користуватися послугами розподілу природного газу, такий споживач на підставі положень розділу Х Типового договору має бути звільнений від оплати послуг розподілу природного газу.

У разі якщо об`єкти газопостачання споживачів природного газу були частково або повністю зруйнованими внаслідок бойових дій (форс-мажорних обставин) або пошкодження газорозподільної інфраструктури призвело до унеможливлення використання споживачем свого права доступу до газорозподільної системи для споживання природного газу, Оператори ГРМ не мають підстав для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по таких об`єктах споживачів та їх передачі на інформаційну платформу Оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27 січня 2025 року у справі № 440/15033/23, в які Суд доходить висновку, що збройна агресія РФ проти України та воєнний стан, як обставини непереборної сили, не звільняють сторону від виконання зобов`язань за договором. Окрім цього, Верховний Суд наголошує, що навіть за наявності сертифіката Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин, суди зобов`язані перевіряти обставини справи в сукупності, встановити, чи вживав суб`єкт господарювання достатніх заходів для мінімізації наслідків таких обставин, чи мав можливість частково або альтернативно виконати свої зобов`язання. Верховний Суд зазначив, що посилання на дію в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану як обставину, що унеможливила виконання зобов`язань за договором, є формальним.

У Постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі №922/999/22, суд зазначає, що відповідачу потрібно довести, як саме проявився форс-мажор під час виконання такого зобов`язання. Одного лише посилання на наявність форс-мажору, зокрема на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 про визнання форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, недостатньо.

Верховний Суд у постановах від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22, від 23 серпня 2023 року у справі № 910/6234/22, від 13 грудня 2023 року у справі № 922/193/23, зазначив, що лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги зазначенимй відповідачем факт перебування останнього в окупації чи в переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії, як достатньою підставою для звільнення від оплати за надані послуги з розподілу природного газу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 155024,41 грн заборгованості за договором розподілу природного газу №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року за період квітень 2022 року - червень 2023 року задовольнити.

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми 3% річних у розмірі 5861,20 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 22066,97 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5861,20 грн 3% річних та 22066,97 грн інфляційних втрат, є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується клопотання позивача про застосування положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

З цього приводу суд враховує положення ст. 14 ГПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Керуючись зазначеною нормою права, з метою запобігання повторному зверненню до суду, з метою належного виконання судового рішення, суд задовольняє вимоги позивача про вказання в рішенні суду про нарахування інфляційних та річних на певні частини боргу з моменту винесення рішення до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування за відповідною формулою.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області (63700, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Студентська, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, ) 155024,41 грн заборгованості за договором розподілу природного газу №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року за період квітень 2022 року - червень 2023 року, 5861,20 грн 3% річних, 22066,97 грн інфляційних втрат та 2422,40 грн судового збору.

Здійснювати нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року боргу у розмірі 5861,20 грн за такою формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення.

Здійснювати нарахування інфляційних втрат на суму непогашеного за договором №094202426NDB016/42DB610-420-22 від 12 січня 2022 року боргу у розмірі 22066,97 грн за такою формулою: сума залишку боргу х індекси інфляції за кожний місяць (за весь період) - сума залишку боргу, на який нараховуються інфляційні, за період з дати ухвалення судового рішення і на момент виконання цього рішення.

Остаточна сума 3% річних та інфляційних втрат (на вказану позивачем в позові частину боргу) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у даному рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "24" березня 2025 р.

Суддя П.В. Хотенець