РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2025Справа № 910/15552/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

позовної заяви Комунального підприємства "Тернопільводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОКОНТЕЙНЕР.ЮА"

про стягнення 317 330,71 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОКОНТЕЙНЕР.ЮА" (далі - відповідач) про стягнення 317 330,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором № 264-Т/23 від 23.06.2023 в частині поставки товару в строк, погоджений сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій.

Копія вказаної узвали суду доставлена до електронного кабінету позивача та відповідача 20.12.2024 о 23:45 год. та відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою учасникам 21.12.2024.

Крім того, ухвала суду опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач у даній справі правом на подання відзиву на позов не скористався.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних та достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

Як вказує позивач у позові, 23.06.2023 за результатами проведеної публічної закупівлі UA-2023-05-30-009238-а між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) був укладений договір № 264-Т/23 від 23.06.2023 (далі - договір), копія якого долучена до позовної заяви.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна сума договору становить 6 699 000,00 грн, у т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 3.1 договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в такому порядку та у наступні терміни:

- в розмірі 10% від суми вартості автомобіля - протягом 20 календарних днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про наявність шасі (яке відповідає технічним, якісним та кількісним характеристикам предмета закупівлі) у власності постачальника і початок виробництва товару (складання муловсмоктувального автомобіля) на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури;

- 80% від суми вартості автомобіля - протягом 20 календарних днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про закінчення виробництва товару, на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури;

- 10% від суми вартості автомобіля - протягом 20 календарних днів з моменту поставки постачальником товару, який повністю відповідає технічним, якісним та кількісним характеристикам предмета закупівлі, на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше надання банківської гарантії, якщо це передбачено тендерною документацією, і діє до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків та невиконаних зобов`язань - до повного виконання сторонами.

Крім того, 23.12.2023 позивачем отримано лист відповідача за № 191223-1 від 19.12.2023, в якому відповідач просив продовжити строк поставки товару та строк дії договору до 28.06.2024.

Додатковою угодою від 23.12.2023 сторони продовжили строк поставки товару та строк дії договору до 28.06.2024.

19.01.2024 відповідач надіслав позивачу лист, відповідно до якого повідомив про наявність шасі (яке відповідає технічним, якісним та кількісним характеристикам предмета закупівлі) у власності постачальника. Крім того, листом від 18.01.2024 відповідач просив здійснити оплату товару на суму 669 900,00 грн з ПДВ.

23.01.2024 позивачем сплачено відповідачу грошові кошти в розмірі 669 900,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 12453.

Проте, як вказує позивач у позові, станом на 28.06.2024 умови договору щодо поставки товару позивачу відповідачем не виконані.

02.07.2024 на адресу відповідача надіслано претензію № П-2688 щодо порушення строку поставки товару, проте, як вказує позивач, відповіді на претензію отримано не було.

Як зазначає позивач, аналогічні претензії надіслані відповідачу за № П-2015 від 26.07.2024, № П-3240 від 14.08.2024, № П-3598 від 12.09.2024, № П-3860 від 04.10.2024, проте відповіді також надано не було.

08.07.2024 відповідачем повернуто позивачу грошові кошти в розмірі 69 900,00 грн, 07.08.2024 - 100 000,00 грн та 10.10.2024 - 500 000,00 грн з призначенням «повернення авансового платежу в розмірі 10% згідно платіжної інструкції 12453 від 23.01.2024».

Проте, як вказує позивач, товар так і не був поставлений відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з листом № П-4298 від 08.11.2024, в якому повідомив про розірвання договору № 264-Т/23 від 23.06.2023, а також просив сплатити штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару.

Відповідач заперечень на позов не подав.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 317 330,71 грн пені, нарахованої за період з 29.06.2024 по 08.11.2024.

Як визначено ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому в силу ч. 2, ч. 3 вказаної норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як погоджено сторонами в п. 7.2 договору, у випадку порушення термінів поставки товару більше, ніж на 3 місяці, постачальник зобов`язується сплатити покупцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості товару, поставку якого прострочено, за кожний день прострочення виконання свого зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній є арифметично вірним та виконаним відповідно до умов договору та чинного законодавства, а тому вимога про стягнення з відповідача 317 330,71 грн пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 4 759,96 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОКОНТЕЙНЕР.ЮА" (04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73-Г, офіс 7, код 44082805) на користь Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (46008, м. Тернопіль, вул. Старий Поділ, 7, код 03353845) 317 330,71 грн (триста сімнадцять тисяч триста тридцять грн 71 коп.) пені, 4 759,96 грн (чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять грн 96 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 27.03.2025.

Суддя О.Г. Удалова