ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 м. Дніпро Справа № 912/2266/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства «Стожари» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.10.2024 (суддя Кузьміна Б.М.; повне рішення складено 09.10.2024) у справі № 912/2266/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА», смт Єлизаветградка, Олександрійського району, Кіровоградської області

до Фермерського господарства «Стожари», смт Єлизаветградка, Олександрійського району, Кіровоградської області

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства «Стожари» 534000,00 грн, що є предметом укладеного між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги.

Позов мотивований невиконанням зобовязань з повернення отриманих за договором про надання поворотної фінансової допомоги грошових коштів.

Господарський суд Кіровоградської області рішенням від 07.10.2024 позов у справі № 912/2266/24 задовольнив, стягнувши з Фермерського господарства «Стожари» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» 534000,00 грн заборгованості за договором № 24/03-1 від 24.03.2021 про надання поворотної фінансової допомоги.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наявністю у відповідача заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги, яка виникла внаслідок невиконання обов`язку з повернення отриманих на підставі договору грошових коштів.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Фермерське господарство «Стожари» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.10.2024 у справі № 912/2266/24 скасувати в частині стягнення з нього 500000,00 грн і ухвалити рішення, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» 34000,00 грн, а в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Скаржник не заперечує отримання від позивача 534000,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги, водночас не погоджується із розміром заявленої суми боргу, оскільки 500000,00 грн він повернув позичальнику.

Скаржник зазначає, що на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги 05.03.2024 він перерахував позичальнику 300000,00 грн, а 01.03.2024 повернув 200000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість за договором складає 34000,00 грн.

На підтвердження повернення позивачу 500000,00 грн, скаржник разом з апеляційною скаргою надав два платіжних доручення. Неможливість надання вказаних доказів до суду першої інстанції скаржник обґрунтував відсутністю доступу до свого рахунку, на який постановою в межах виконавчого провадження накладено арешт. Скаржник зазначив, що лише після ухвалення місцевим господарським судом оскарженого рішення, він отримав копії платіжних інструкцій, які підтверджують часткове погашення зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» у відзиві заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач заперечує доводи скаржника, надані в обґрунтування неможливості подання платіжних інструкції про сплату 500000,00 грн, оскільки на момент подання апеляційної скарги доказів зняття арешту з його рахунку немає, тому відсутні підстави вважати, що саме арешт рахунку завадив відповідачу надати до суду першої інстанції такі докази.

Позивач зазначає, що 500000,00 грн, перерахування яких за доводами скаржника відбулося з метою погашення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги, насправді спрямовані на погашення заборгованості за іншими договорами позики, які не є предметом розгляду у даній справі, тому скаржником не доведено часткове погашення зобов`язань за правовідносинами сторін у даній справі.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.12.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Стожари» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.10.2024 у справі № 912/2266/24.

У судовому засіданні 21.03.2025 колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» (позикодавець) уклало 24.03.2021 з Фермерським господарством «Стожари» договір № 24/03-1 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики), а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 534000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.4 договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк не більший ніж 365 календарних днів.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що повернення поворотної фінансової допомоги відбувається у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний позикодавцем.

Договір не передбачає одержання позикодавцем процентів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» 24.03.2021 перерахувало Фермерському господарству «Стожари» 534000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 9, у якому вказане таке призначення платежу «фін.позика зг.дог.№24/03-1 від 24.03.21р. без ПДВ».

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Об`єктом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду, яким з відповідача стягнута заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги.

Предметом апеляційного розгляду є дослідження правомірності висновків місцевого господарського суду про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за договором про надання поворотної фінансової допомоги і наявності підстав для її стягнення.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується укладення 24.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» (позикодавець) з Фермерським господарством «Стожари» (позичальник) договору про надання поворотної фінансової допомоги № 24/03-1, за умовами якого позикодавець надає позичальнику безпроцентну позику.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, за своєю правовою природою укладений сторонами договір № 24/03-1 є договором позики, оскільки сторони правочину домовились про передачу позикодавцем у власність позичальника грошових коштів.

Господарським судом встановлено і не заперечується сторонами, що на виконання умов договору № 24/03-1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенуєль СА» 24.03.2021 перерахувало Фермерському господарству «Стожари» 534000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням. Тобто, договір позики є укладеним 24.03.2021.

Частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явленням вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явленням позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Сторони договору позики погодили, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але на строк, не більше ніж 365 календарних днів (пункт 2.4 договору).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його усток, встановлений договором або законом.

З огляду на положення статті 1049 Цивільного кодексу України і умови пункту 2.4 договору, строк повернення отриманих за договором № 24/03-1 грошових коштів у сумі 534000,00 грн настав 24.03.2022.

Доказів повернення отриманих за договором № 24/03-1 грошових коштів у сумі 534000,00 грн матеріали справи не містять, у зв`язку з чим місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов про їх стягнення з позичальника на користь позикодавця.

Заперечення скаржника щодо правомірності стягнення з нього 534000,00 грн заборгованості обґрунтовані частковим погашенням наявної суми боргу, на підтвердження чого він надав апеляційному господарському суду дві платіжних інструкції на підтвердження перерахування позикодавцю 500000,00 грн.

Надаючи оцінку доводам скаржника про перерахування ним позивачу 500000,00 грн, апеляційний господарський суд зважає на встановлені процесуальним законодавством межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Частинами першою, третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Своєю чергою, єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом апеляційної інстанції доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16 і від 26.02.2019 у справі № 913/632/17.

Обґрунтовуючи підставу неможливості подання платіжних інструкцій, якими підтверджується перерахування позивачу 500000,00 грн, скаржник посилається на арешт його рахунку, накладений постановою, прийнятою в межах виконавчого провадження.

Апеляційний господарський суд не вважає наведені скаржником причини неподання зазначених доказів до суду першої інстанції тими об`єктивними обставинами, з якими законодавець пов`язує право суду апеляційної інстанції прийняти їх до розгляду, оскільки арешт рахунків відповідача передбачає обмеження використання грошових коштів, водночас не позбавляє права отримувати, зокрема витяги про рух грошових коштів, водночас процесуальним законодавством передбачені інститути витребування та забезпечення доказів у справі, якими сторони можуть скористатися у разі об`єктивної неможливості надати той чи інший доказ, необхідний для обґрунтування своєї позиції.

Крім того апеляційний господарський суд зауважує, що у відзиві на позов відповідач не заперечував наявність у нього заборгованості у заявленому позивачем розмірі і не зазначав про часткове погашення суми боргу.

Таким чином, апеляційний господарський суд не приймає до розгляду надані скаржником платіжні інструкції.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у разі доведення позичальником за договором № 24/03-1 погашення або часткового погашення заборгованості за отриманою позикою, після прийняття рішення, останній не позбавлений права звернення до господарського суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (стаття 328 Господарського процесуального кодексу України).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Стожари» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.10.2024 у справі № 912/2266/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.10.2024 у справі № 912/2266/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фермерське господарство «Стожари».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.03.2025

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ