ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 910/7158/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

Секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

За участю представників: згідно протоколу судового засідання від 11.03.2025,

розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» про ухвалення додаткового рішення

за результатами розгляду апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 (повний текст судового рішення складено та підписано 07.11.2024)

у справі №910/7158/24 (суддя Борисенко І. І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 2 919 687,29 грн,-

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні 24.02.2025 Північним апеляційним господарським судом у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Коробенка Г.П. було прийнято постанову, якою апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 у справі №910/7158/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 залишено без змін; судовий збір за подання апеляційної скарги покладено на Державне підприємство «Гарантований покупець».

Повний текст відповідної постанови складено та підписано 10.03.2025.

28.02.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» звернулося до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 28.02.2025 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7158/24 у судовому засіданні на 11.03.2025.

10.03.2025 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких відповідач просить суд відмовити у її задоволенні. Відповідач наголошує, що позивач не навів об`єктивних та непереборних обставин неподання доказів понесення судових витрат до ухвалення судом рішення у даній справі, а також не зазначає і не порушує перед судом питання поновлення строку на подання таких доказів. У даному контексті відповідач послався на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №285/5547/21. Водночас, ураховуючи предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, Гарантований покупець зазначає, що кількість годин, витрачених для надання послуг, відображена у звіті позивача, а також їх вартість є явно завищеними.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем не надано копію акту виконаних робіт, рахунку та детального опису робіт. Разом із тим, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку вартості витрат, що унеможливлює визначення реальних витрат на правничу допомогу позивача. У той же час, відображення лише суми, що може бути сплачена адвокату, не може вважатися розрахунком, оскільки не відображає вартість годин за певний вид послуг та час, що буде витрачений на їх виконання.

11.03.2025 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач наголосив на тому, що беручи до уваги конкретні обставини даної справи та положення статей 129 і 221 Господарського процесуального кодексу України, цілком очевидно, що позивач не порушив встановлених процесуальним законом строків для подання доказів, які підтверджують розмір судових витрат на правову допомогу. Об`єктивна необхідність оформлення та підписання Акту приймання-передачі наданих послуг №26/02-1 від 26.02.2025 уже після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції унеможливлювала його подання раніше. Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №285/5547/21 є нерелевантними до цієї справи, адже у наведеній відповідачем справі йшлося про випадок, коли сторона подавала докази витрат на правову допомогу, які усі були оформлені ще до судових дебатів.

У судове засідання, призначене на 11.03.2025, з`явилися представники сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував вимоги заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, просив стягнути з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн.

У судовому засіданні 11.03.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини додаткової постанови.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/7158/24, дійшов таких висновків.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Колегією суддів установлено, що у відзиві на апеляційну скаргу від 27.12.2024 представником позивача адвокатом Савченко О.В. наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат - 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження й зазначено, що докази їх понесення будуть подані після розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, після прийняття 24.02.2025 постанови Північним апеляційним господарським судом у даній справі адвокатом позивача Савченко О.В., керуючись положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, 28.02.2025 через підсистему «Електронний суд» було подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Вказану заяву було подано у встановлений законом строк (протягом п`яти днів з дати ухвалення постанови судом апеляційної інстанції).

До заяви представником позивача долучені копія Договору про надання правової допомоги від 23.12.2024, укладеного між адвокатом Савченко О.В. та ТОВ «Зелена Енергія Черкащини» із Завданням №1 до нього, Акт приймання-передачі наданих послуг №26/02-1 від 26.02.2025 до Договору надання правової допомоги від 23.12.2024, платіжна інструкція №8280 від 27.12.2024 на суму 30 000,00 грн, ордер серії АІ №1769497 від 27.12.2024 на представництво інтересів ТОВ «Зелена Енергія Черкащини» у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Савченко О.В.

Відповідач у поданих до суду запереченнях від 10.03.2025, посилаючись на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 22.04.2024 у справі №285/5547/21, зазначає, що позивач, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, не навів обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, у той час, як станом на 27.12.2024 (дату подання відзиву на апеляційну скаргу) міг подати і Договір від 23.12.2024 і платіжну інструкцію від 27.12.2024 про понесення відповідних витрат.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

У постанові від 22.04.2024 у справі №285/5547/21 Верховний Суд врахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023). Докази були датовані за період з 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи №910/7158/24, на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн позивач долучив до матеріалів справи як доказ акт приймання-передачі наданих послуг №26/02-1 від 26.02.2025, складений вже після ухвалення апеляційним судом у справі №910/7158/24 постанови за результатами апеляційного розгляду у судовому засідання - 24.02.2025.

Таким чином, не всі докази, подані в обґрунтування понесених позивачем витрат, були вже підписані між адвокатом та позивачем на час судового засідання 24.02.2025.

Отже, попри те, що позивач не зазначав причини неподання доказів розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, такі докази він подав протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції, а об`єктивна неможливість подання позивачем доказів до закінчення судових дебатів полягала у тому, що частина з них була створена після ухвалення судового рішення, що вказує на нерелевантність вищенаведених висновків Верховного Суду до обставин цієї справи.

Подібні висновки щодо застосування положень частини 8 статті 129, статті 221 Господарського процесуального кодексу України викладені Верховним Судом у постановах від 24.02.2025 у справі № 910/6731/24, від 26.11.2024 у справі № 916/2168/22 та додатковій постанові від 18.12.2024 у справі № 911/826/23.

Суд відзначає, що позовна заява повинна містити лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, натомість докази на підтвердження розміру судових витрат у силу вищенаведеної частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України можуть бути подані стороною або до закінчення судових дебатів у справі або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тобто до ухвалення рішення суду розмір витрат сторони є орієнтовним, а остаточне визначення розміру витрат відбувається при поданні заяви про розподіл судових витрат. Вимога про подання відповідних доказів по мірі їх складення процесуальним законом не встановлена, тому доводи відповідача про те, що частина з доказів понесених позивачем судових витрат була у нього в наявності до закінчення судових дебатів, проте не була ним подана й необґрунтовано неможливість їх подання, не є підставою ані для залишення заяви без розгляду, ані для відмови в її задоволенні.

Суд приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що неподання договору від 23.12.2024, завдання №1 та платіжної інструкції від 27.12.2024, які існували на момент судових дебатів, зумовлене необхідністю оформлення цілісної заяви з усіма додатками про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. У справі №910/7158/24 позивач діяв добросовісно, не затягував подачу доказів, а обставини створення та підписання акту приймання-передачі наданих послуг №26/02-1 від 26.02.2025 після судових дебатів сталися у зв`язку з реальним завершенням правових послуг у зв`язку із завершенням розгляду справи по суті спору.

Із поданих позивачем до суду документів судом установлено, що з метою надання правничої допомоги між позивачем (замовник) та адвокатом Савченко О.В. (виконавець) укладено Договір про надання правової допомоги від 23.12.2024 (далі, Договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується відповідно до завдання замовника надати правову допомогу замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надану правову допомогу.

Після надання правової допомоги за завданням в повному об`ємі або частково виконавець інформує замовника на надсилає йому готові процесуальні або інші необхідні документи, в тому числі судові рішення (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.2. Договору за результатами надання правової допомоги виконавець надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг, в якому фіксується найменування послуг по правовій допомозі, кількість годин, витрачених на надання правової допомоги, тощо.

Гонорар за надання правової допомоги за цим Договором визначається сторонами в кожному окремому завданні (пункт 4.1. Договору).

Згідно з підписаним сторонами Завданням №1 до Договору адвокат Савченко О.В. прийняв до виконання наступне завдання:

1. Контроль за процесом подачі ДП «Гарантований покупець» апеляційної скаргою Участь в апеляційному оскарженні рішення по справі №910/7158/24 з поданням всіх необхідних процесуальних документів та участю в засіданнях.

1.2. Строк надання правової допомоги - протягом строку розгляду справ у судах.

1.3. Вимоги - ведення справи має вестись з поданням всіх процесуальних документів, що необхідні для об`єктивного розгляду справи, захисту замовника.

2. Вартість надання правової допомоги - 30 000,00 грн.

3. Порядок оплати передбачає здійснення передплати у розмірі - 30 000,00 грн протягом 3 (трьох) робочих днів з дати погодження цього завдання.

26 лютого 2025 року адвокат Савченко О.В. та ТОВ «Зелена Енергія Черкащини» склали та підписали акт приймання-передачі наданих послуг №26/02-1 до Договору, в якому зафіксували той факт, що адвокат відповідно до Договору від 23.12.2024 (Завдання №1) належним чином надав професійну правову допомогу у межах судової справи №910/7158/24 в апеляційному провадженні:

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 6 годин;

- участь у судовому засіданні 10.02.2025 - 1 година.

У пункті 3 Акту зазначено, що сторони погоджують, що загальна вартість наданих послуг є фіксованою та становить 30 000,00 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №8280 від 27.12.2024 позивач сплатив Савченко О.В. 30 000,00 грн за надані послуги.

Отже, з огляду на подані представником позивача документи, матеріалами справи підтверджується факт надання Адвокатом позивачу правничої допомоги у цій справі в суді апеляційної інстанції на загальну суму 30 000,00 грн.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» та адвокат Савченко О.В. у Завданні №1 до Договору надання правової допомоги від 23.12.2024 узгодили фіксований розмір гонорару на суму 30 000,00 грн, що виключає обов`язок для позивача щодо зазначення відомостей витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) адвокатом, як на це посилається відповідач у своїх запереченнях.

Відповідач також зазначає, що позивачем не надано копію акту виконаних робіт, рахунку та детального опису робіт, однак такі посилання судом відхиляються, оскільки відповідний акт суду надано й саме в ньому наведено детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), що не суперечить положенням Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах.

Не надання ж рахунку на оплату не спростовує факту понесення позивачем відповідних витрат, адже рахунок є виключно документом, що містить реквізити для перерахунку коштів, у той час, як згідно з платіжною інструкцією №8280 від 27.12.2024 позивач сплатив Савченко О.В. 30 000,00 грн за надані послуги.

Водночас, обґрунтованих доводів щодо неспівмірності заявлених до стягнення витрат обсягу фактично наданих послуг, непропорційності цих витрат до предмета спору, невідповідності їх критерію розумності, відповідач не наводить.

Невідповідності заявленої до стягнення позивачем суми (30 000,00 грн) критеріям співмірності та дійсної необхідності судом апеляційної інстанції не встановлено, заявлена позивачем сума є розумним розміром витрат позивача на послуги адвоката в даній справі, враховуючи значення даної справи для сторін, обсяг підготовленого відзиву, а також те, що за своєю категорією дану справу не можна віднести до справ незначної складності.

Розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн становить близько 1% від ціни позову, а тому їх розмір не може вважатися непропорційним до предмета спору.

Враховуючи зазначене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Енергія Черкащини» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/7158/24 повернути до місцевого господарського суду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткова постанова складена та підписана 25.03.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко