ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВИДАЧІ СУДОВОГО НАКАЗУ

24 березня 2025 року № 903/286/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву стягувача (заявника) ОСОБА_1

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТРУМЕНТ СЕРВІС»

про видачу судового наказу про стягнення з боржника 39 263, 77 грн. заборгованості згідно договору оренди нежитлового приміщення №2021/002 від 04.01.2021

Встановив: 17.03.2025 на адресу Господарського суду Волинської області через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТРУМЕНТ СЕРВІС» 39 263, 77 грн. заборгованості згідно договору оренди нежитлового приміщення №2021/002 від 04.01.2021.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Пунктом 16 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Слід зазначити, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються ГПК України.

Так, порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Відповідно до частини 1, 2 статті 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною 2 статті 41 ГПК України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до частини 3 статті 147 ГПК України заявником та боржником у наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Між тим, з поданої заяви вбачається, що вимога про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТРУМЕНТ СЕРВІС» заявлена фізичною особою Сердюк Іриною Анатоліївною.

Відповідно до частини 1 статті 58 ГПК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною 1 статті 128 ГПК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" слідує, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом здійснено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реквізитами, що зазначені у заяві про видачу судового наказу та встановлено, що Сердюк Ірина Анатоліївна не є фізичною особою-підприємцем. Відомості щодо останньої у ЄДР відсутні.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження у якості фізичної особи, слід враховувати, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а відсутність статусу підприємця унеможливлює застосування до правовідносин, що розглядаються, процедури наказного провадження.

Отже, у даному випадку виключена можливість розгляду вимог заявника у порядку наказного провадження з огляду на невідповідність суб`єктного складу, що імперативно передбачений частиною 2 статті 41, частиною 3 статті 147 ГПК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТРУМЕНТ СЕРВІС» 39 263, 77 грн. заборгованості згідно договору оренди нежитлового приміщення №2021/002 від 04.01.2021.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256 ГПК України, п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвала суду підписана 24.03.2025

Суддя В. М. Дем`як