ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. Тернопіль Справа № 921/426/24
Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Андрусик Н.О. , судді Охотницької Н.В. , судді Чопка Ю.О.

розглянув заяву №50-89-2782ВИХ-25 від 20.03.2025 (вх.№2028 від 20.03.2025) Тернопільської окружної прокуратури, м.Тернопіль

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі

за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури, м.Тернопіль

до відповідача-1 Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, м.Тернопіль

про визнання недійсними додаткових угод та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача: Козлова О.В., прокурор, довіреність №15-21вих-25 від 06.01.2025;

відповідача-1: Черніцький В.Р., юрисконсульт, довіреність в порядку передоручення без номера від 26.03.2024;

відповідача-2: Михайлюк В.І., адвокат, ордер серії ВО №1083927 від 08.08.2024.

третьої особи: не з`явився.

Зміст поданої заяви.

Керівник Тернопільської окружної прокуратури, м.Тернопіль звернувся 04.07.2024 через електронний кабінет, зареєстрований в підсистемі Електронний Суд до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави до Тернопільської міської ради, м.Тернопіль та Товариства з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, м. Тернопіль, в якому просить:

- визнати недійсною додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля ресторану Файне місто), зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968, укладену 25.03.2024 між Тернопільською громадою м.Тернополя від імені якої діє Тернопільська міська рада та Товариством з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, якою продовжено строк дії цього договору до 31.10.2024;

- визнати недійсною додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №969 (біля бару Клуб Файного міста), укладену 25.03.2024 між Тернопільською громадою м.Тернополя від імені якої діє Тернопільська міська рада та Товариством з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, якою продовжено строк дії цього договору до 31.10.2024;

- визнати недійсною додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля ресторану «Файне місто»), зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968, укладену 07.10.2024 між Тернопільською громадою м. Тернополя від імені якої діє Тернопільська міська рада та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан, якою визначено строк дії цього договору з 01.11.2024 до 31.03.2025;

- визнати недійсною додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №969 (біля бару «Клуб Файного міста»), укладену 07.10.2024 між Тернопільською громадою м. Тернополя від імені якої діє Тернопільська міська рада та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан, якою визначено строк дії цього договору з 01.11.2024 ДО 31.03.2025;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Україна звільнити земельну ділянку, зайняту тимчасовою спорудою, площею 0,0080 га, розміщеною в межах території пам`ятки архітектури місцевого значення, за адресою: м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, шляхом знесення (демонтажу) тимчасової споруди біля ресторану Файне місто;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Україна звільнити земельну ділянку, зайняту тимчасовою спорудою, площею 0,0080 га, розміщеною в межах території пам`ятки архітектури місцевого значення, за адресою: м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, шляхом знесення (демонтажу) тимчасової споруди біля бару Клуб файного міста (з урахуванням заяви прокуратури №50-89-10848ВИХ-24 від 18.12.2024 (вх.№9734, №9735 від 19.12.2024) про зміну предмету позову).

Позовні вимоги ґрунтуються на незаконності розміщення тимчасових споруд відповідачем-2 та незаконності оскаржуваних договорів, укладених між відповідачами про встановлення особистого строкового сервітуту, зокрема, на думку прокуратури договори про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди біля ресторану «Файне місто» та біля бару «Клуб файного міста», додаткові угоди до них від 25.03.2024 укладено з порушенням вимог ст.79-1, 98, 100, 186 Земельного кодексу України, ст.20, 55-1 Закону України «Про землеустрій», ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Положення про розміщення та облаштування сезонних об`єктів сфери торгівлі, послуг, відпочинку та розваг на території Тернопільської міської територіальної громади, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 16.11.2022 №1299, ст. 20, 37 Закону України «Про автомобільні дороги», постанови Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ст.14-1, 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Зазначено, що недотримання визначеного законодавством порядку та протиправне надання у користування земельних ділянок з порушенням закону, завдає шкоду власності територіальної громади міста Тернополя та суперечить інтересам держави в цілому у сфері земельних правовідносин, які нерозривно пов`язані із правильним застосуванням та дотриманням усіма суб`єктами законодавства в сферах життєдіяльності суспільства, що контролюється і охороняється державою.

На переконання прокуратури, Тернопільська міська рада, яка діє від імені власника землі в особі територіальної громади міста Тернополя, повинна діяти виключно у спосіб і у межах повноважень, передбачених законом.

Утім, оскаржувані правочини вчинені з порушенням чинного законодавства та всупереч інтересів держави в особі територіальної громади міста, тому наявні підстави для пред`явлення позову прокурором самостійно.

Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 09 липня 2024 року про відкриття провадження у справі, здійснюється за правилами загального позовного провадження. У справі триває підготовче провадження.

20.03.2025 Тернопільською окружною прокуратурою в порядку ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України подано заяву №50-89-2782ВИХ-25 від 20.03.2025 (вх.№2028 від 20.03.2025) про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом:

1) накладення арешту шляхом заборони розпорядження та вчинення дій, у тому числі реєстраційних, на земельні ділянки, за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайняті тимчасовими спорудами біля ресторану «Файне МІСТО» та біля бару «Клуб Файного міста»;

2) заборони Тернопільській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан укладати додаткові угоди до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля ресторану «Файне місто»), зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968 та інші цивільно-правові угоди щодо земельної ділянки, за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайняту тимчасовою спорудою біля ресторану «Файне місто»;

3) заборони Тернопільській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан укладати додаткові угоди до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля бару «Клуб Файного міста»), зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968 та інші цивільно-правові угоди щодо земельної ділянки, за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайняту тимчасовою спорудою біля бару «Клуб Файного міста».

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову прокуратурою обґрунтовується отриманою з матеріалів кримінального провадження №0000035 інформацією, що слугувала підставою для подання 18.12.2024 заяви про зміну предмету позову, котра свідчить про факт укладення 07.10.2024 відповідачами додаткових угод до договорів про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд біля ресторану «Файне місто» та бару «Клуб Файного міста». Додатковими угодами від 07.10.2024 внесено зміни та продовжено термін дії договорів сервітутного користування на строк з 01.11.2024 до 31.03.2025; визначено, що після закінчення строку дії договорів, Сервітуарій (відповідач-2) має переважне право на їх поновлення. Прокурор зазначає, що за отриманою інформацією від Тернопільської міської ради (лист №7696-Ю/2025 від 19.03.2025) встановлено, що 18.02.2025 на засіданні Комісії з організації та розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі, послуг, відпочинку та розваг на території Тернопільської міської територіальної громади (крім парків) розглянуто звернення ТОВ «Україна» Ресторан та погоджено розміщення та облаштування на літній період торгових майданчиків біля ресторану «Файне місто» та бару «Клуб Файного міста» за адресою бульвар Тараса Шевченка, 23. На даний час інформація щодо реєстрації додаткових угод до договорів про встановлення особистих строкових сервітутів для розміщення даних тимчасових споруд щодо продовження терміну сервітутів після 31.03.2025 у виконавчих органах Тернопільської міської ради відсутня. Прокурор зауважує, що строк дії оскаржуваних додаткових угод спливає 31.03.2025; ТОВ «Україна» Ресторан отримало погодження Комісії на розміщення тимчасових споруд на літній сезон 2025 року, тому існує реальна можливість продовження 31.03.2025 строку дії оспорюваних правочинів щодо земельних ділянок. З урахуванням наведених обставин, прокурор вважає, що укладення нових додаткових угод відповідачами унеможливить захист прав та інтересів територіальної громади і держави за даним позовом та значно ускладнить його судовий розгляд, а також зумовить необхідність пред`явлення нових позовів до відповідачів в інтересах держави та територіальної громади з метою захисту прав на спірні земельні ділянки чи необхідність доповнення позову новими вимогами.

21.03.2025 прокуратурою через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС подано доповнення до заяви про забезпечення позову №50-89-2833ВИХ-25 (вх.№2077 від 24.03.2025), у яких повідомлено про відсутність підстав, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, для зустрічного забезпечення позову на час пред`явлення заяви про забезпечення позову.

24.03.2025 відповідачем-1 у справі через підсистему "Електронний суд" надано додаткові пояснення без номеру від 24.03.2025 (вх.№2094) щодо заяви про забезпечення позову, відповідно до яких міська рада вважає заяву необґрунтованою з посиланням на недоведеність яким чином укладення нових додаткових угод ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі як в частині визнання недійсними додаткових угод, так і в частині демонтажу тимчасових споруд. Просить відмовити у забезпеченні позову.

24.03.2025 відповідачем-2 надано додаткові пояснення без номера від 24.03.2025 (вх.№2102), згідно з якими товариство вважає недоведеними підстави вжиття заходів забезпечення позову, а визначені у заяві заходи неспівмірними з позовними вимогами.

На думку товариства, лист Тернопільської міської ради №7696-Ю/2025 від 19.03.2025 про погодження розміщення і облаштування на літній сезон торгових майданчиків біля ресторану "Файне місто" та "Клуб Файного міста" не може підтверджувати обставини, з якими пов`язується застосування обраних прокуратурою заходів забезпечення. Накладення арешту на земельну ділянку, яка не сформована як об"єкт цивільних права може порушити права інших осіб, які не є учасниками справи, інші заявлені заходи забезпечення унеможливлять здійснення діяльності ТОВ "Україна" Ресторан, адже призведе до необхідності звільнення земельних ділянок через закінчення строку дії додаткових угод 31.03.2025 без судового рішення, що фактично зводиться до задоволення позову. Вважає, що прокуратурою жодним чином не обґрунтовано, яким чином вжиття заходів забезпечення позову вплине на можливість виконання судового рішення, що нівелює саму мету застосування таких заходів. Звернуто увагу, серед іншого на не визначення у заяві прокурором вичерпного переліку дій, які необхідно заборонити вчиняти, а лише абстрактно зазначено про необхідність заборони дій, в тому числі реєстраційних. З урахуванням наведених доводів, відповідач-2 просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення з підстав, викладених у заявах та поясненнях.

Додатково відповідач-2 пояснив, що товариство має намір продовжувати термін дії договорів особистого строкового сервітуту та використання території благоустрою під тимчасовими спорудами, адже на літній період використання сезонних об"єктів торгівлі є актуальним.

За змістом положень ч.ч.1, 5, 6 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Мотиви та норми закону, з яких виходить суд при постановленні ухвали.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 ГПК України.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення прозову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачам здійснювати певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Як слідує із змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про визнання недійними правочинів, укладених між відповідачами про продовження дії договорів №№968, 969 про встановлення особистого строкового сервітуту відповідачу-2 для розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі біля бару "Клуб Файного міста" та ресторану "Файне місто" за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 23, м.Тернопіль, та зобов`язання відповідача-2 звільнити земельну ділянку, зайняту цими об`єктами шляхом знесення (демонтажу), тобто заявлено позовні вимоги немайнового характеру.

У поданій заяві прокурор просить зокрема, накласти арешт шляхом заборони розпорядження та вчинення дій, у тому числі реєстраційних, на земельні ділянки за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайняті тимчасовими спорудами біля ресторану «Файне МІСТО» та біля бару «Клуб Файного міста».

Отже, у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 09.06.2021 у справі № 914/2438/20.

Тому, у цій справі такий захід забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки, на думку колегії суддів, не узгоджується з предметом та підставами позову.

Накладення арешту на земельні ділянки не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими прокурором вимогами немайнового характеру. Такий захід забезпечення позову не сприяє збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу та не впливає на неможливість в майбутньому забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову з немайновими вимогами.

Крім того, прокурором жодним чином не обґрунтовано як вказаний захід забезпечення враховуючи, що предметом позову у справі є вимоги немайнового характеру про визнання недійсними правочинів, у разі незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного права та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Щодо вимоги заявника про застосування такого заходу забезпечення позову, як заборони відповідачам укладати додаткові угоди до договорів особистого строкового сервітуту та інші цивільно-правові угоди щодо земельних ділянок відповідно до яких відповідачу-2 встановлено особистий строковий сервітут на об`єкт благоустрою в м. Тернополі, площею 0,0080 га, для розміщення об`єкту сфери торгівлі (торгового майданчика) біля бару «Клуб Файного міста» та розміщення сезонного об`єкту сфери торгівлі (торгового майданчика) біля ресторану «Файне місто», відповідно, то колегія суддів виходить з такого.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

У межах заявлених прокуратурою вимог у цій даній справі розглядається спір щодо встановлення законності укладених відповідачами додаткових договорів, якими продовжено строк дії сервітутного користування відповідачем-2 земельними ділянками комунальної власності, наданими міською радою для розміщення об`єктів сфери торгівлі (торгового майданчика), біля бару «Клуб Файного міста» та розміщення сезонного об`єкту сфери торгівлі (торгового майданчика) біля ресторану «Файне місто», площею 0,0080 га кожна, а також заявлено вимогу про усунення перешкод в користуванні спірними земельними ділянками, що знаходяться під даними об`єктами шляхом їх знесення (демонтажу).

Отже, предметом позову є встановлення наявності/відсутності правових підстав у відповідача-2 на встановлення тимчасових споруд (як стверджує прокурор) на земельній ділянці по вул.Шевченка, 23 в м.Тернополі відповідно до укладених додаткових угод.

Як зазначає прокурор, земельні ділянки, на яких розташовані спірні об`єкти перебувають у комунальній власності, а їх розпорядником є міська рада, котра може вчинити певні дії щодо таких, зокрема укласти договори щодо використання спірних земельних ділянок відповідачем-2 і надалі, адже як вбачається з листа міської ради, 18.02.2025 комісією з організації та розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі, послуг, відпочинку та розваг на території Тернопільської міської територіальної громади (крім парків) розглянуто звернення ТОВ «Україна» Ресторан та погоджено розміщення та облаштування на літній сезон торгових майданчиків біля ресторану «Файне місто» та біля бару «Клуб Файного міста» за адресою бульвар Тараса Шевченка, 23.

Статтею 401 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з частиною 1 статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

З умов укладеного договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 10.04.2017, зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №969, котрий за змістом є ідентичним з умовами договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968 в частині умов пунктів 1.1., 1,2, слідує, що такий правочин укладено на підставі п 5.15 додатку до рішення Тернопільської міської ради від 26.04.2013 року № 6/31/99 із змінами, щодо встановлення особистого строкового сервітуту на територію (об`єкт благоустрою) в м. Тернополі, на якій буде розміщуватися та використовуватися тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, площею 0,0080га.

Даний договір містить строк його дії з 08.11.2016 до 31.10.2017.

У матеріалах справи наявні документи, які підтверджують, що строк дії договору продовжувався неодноразово, востаннє на підставі додаткової угоди від 25.03.2024 до 31.10.2024 .

Також матеріали справи свідчать, що строк дії договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 07.04.202017, зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №968 був продовжений шляхом укладення додаткової угоди від 25.04.2024 до 31.10.2024.

Законність вказаних додаткових угод є предметом судового розгляду у цій справі.

Крім того, судом на підставі ухвали від 19.12.2024 прийнято до розгляду заяву керівника Тернопільської окружної прокуратури №50-89-10848ВИХ-24 від 18.12.2024 (вх.№9734, №9735 від 19.12.2024) про зміну предмету позову та про поновлення процесуального строку на подання письмових доказів у справі, відповідно до якої позовні вимоги доповнено вимогами про визнання недійсними двох додаткових угод, укладених 07.10.2024 до договорів про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд за № 968 та 969 між Тернопільською громадою м.Тернополя від імені якої діє Тернопільська міська рада та Товариством з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, якими продовжено строк дії договорів до 31.03.2025, зареєстрованих в Книзі реєстрації додатків до договорів сервітутів 21.10.2024, адже після пред"явлення прокуратурою даного позову строк дії сервітуту був продовжений відповідачами у справі до 31.03.2025.

Відповідно до п. 3.11. додаткових угод від 07.10.2024 передбачено, що договір вважається продовженим та той самий строк в разі належного та добросовісного виконання істотних умов договору «Сервітуарієм». У цьому випадку укладається додаткова угода про поновлення договору у встановленому порядку. У даному випадку додаткова угода підписується уповноваженою особою органу місцевого самоврядування без прийняття відповідного рішення Тернопільською міською радою». (а.с. 239, 248 том 5).

Тобто матеріали справи підтверджують, що після відкриття судом провадження у справі відповідачами вчинялися дії щодо продовження строку дії сервітутного користування земельними ділянками для розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі (торгового майданчика) біля ресторану «Файне місто» та біля бару «Клуб Файного міста».

На даний час з пояснень представника відповідача-2 встановлено, що товариство й надалі має намір здійснювати підприємницьку діяльність у вказаних об"єктах торгівлі та продовжити строк дії особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд. Додатково з наданої у листі інформації вбачається, що 26.09.2024 на засіданні комісії з організації та розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі, послуг, відпочинку та розваг на території Тернопільської міської територіальної громади (крім парків) було розглянуто звернення ТОВ «Україна» Ресторан та погоджено розміщення та облаштування на зимовий сезон торгових майданчиків біля ресторану «Файне місто» та біля бару «Клуб Файного міста» за адресою бульвар Тараса Шевченка, 23 (протокол комісії № 11 міститься в матеріалах справи, а.с. 146-247, 254-255 том 5).

Наведені в сукупності обставини свідчать про продовження в майбутньому сервітутного використання товариством спірних земельних ділянок та облаштування на літній сезон торгових майданчиків біля ресторану «Файне місто» та біля бару «Клуб Файного міста».

Натомість прокурор вбачає припинення такого користування за судовим рішенням, прийнятим у даній справі про задоволення позову.

За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог статті 86 ГПК України (в тому числі, надавши оцінку умовам додаткових угод від 07.10.2024 до договорів від 07.04.2017 та від 10.04.2017; витягам з протоколів № 11 від 26.09.2024, протоколів № 1 від 18.02.2025 засідання комісії з організації та розміщення сезонних об`єктів сфери торгівлі, послуг, відпочинку та розваг на території Тернопільської міської територіальної громади (крім парків), з урахуванням пояснень сторін, колегія суддів вважає доведеними фактичні обставини, з якими пов`язано застосування заявленого прокуратурою заходу забезпечення позову, у даному випадку це вчинення відповідачами дій, спрямованих на продовження терміну дії договорів особистого строкового сервітуту, законність розташування та використання земельної ділянки згідно яких, є предметом даного судового розгляду.

Таким чином встановлені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора про те, що незастосування судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (в даному випадку суспільного інтересу), за захистом яких він звернувся, адже порушення є триваючим.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд також зазначає, що договірні правовідносини ґрунтуються на вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, а принципи свободи договору, судового захисту цивільного права та інтересу, справедливості, добросовісності та розумності належать до фундаментальних засад цивільного законодавства; сторони у договорах про встановлення сервітутів є однаково зобов`язаними виконувати як умови законодавства, так і умови таких договорів, тому вимога прокурора в частині заборони відповідачам вчиняти інші цивільно-правові угоди щодо спірних земельних ділянок, з огляду на вищенаведені принцип свободи договору, предмет позовних вимог, не може вважатися обґрунтованою, а заявлений захід забезпечення позову таким, що відповідає змісту порушеного права та охоронюваного законом інтересу.

Щодо доводів відповідачів про тотожність заходів забезпечення із позовними вимогами, то такі колегією суддів відхиляються, з огляду на їх тимчасовий характер та правову природу, адже інститут забезпечення позову власне й спрямований проти несумлінних дій відповідача та передбачає певні обмеження щодо предмету позову.

З урахуванням наведеного та з огляду на предмет та мету даного позову, доводи та обставини, на які посилається прокуратура обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі частково.

Керуючись статтями 74, 136-140, 144, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву №50-89-2782ВИХ-25 від 20.03.2025 (вх.№2028 від 20.03.2025) Тернопільської окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Тернопільській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан укладати додаткові угоди до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля ресторану «Файне місто»), зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за No968 щодо земельної ділянки за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайнятої тимчасовою спорудою біля ресторану «Файне місто».

3. Заборонити Тернопільській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» Ресторан укладати додаткові угоди до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (біля бару «Клуб Файного міста»), зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №969 щодо земельної ділянки за адресою м. Тернопіль, вул. Т. Шевченка, 23, зайнятої тимчасовою спорудою біля бару «Клуб Файного міста».

4. В іншій частині заяви про забезпечення позову, - відмовити.

5. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, - до 24.03.2028.

Стягувач: Тернопільська окружна прокуратура (бульвар Т.Шевченка, 7, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 02910098.

Боржник: Тернопільська міська рада, вул.Листопадова, 5, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 34334305

Товариство з обмеженою відповідальністю Україна Ресторан, бульвар Тараса Шевченка, будинок 23, місто Тернопіль, ідентифікаційний код 37076599.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 24.03.2025.

Ухвалу може бути оскаржено за правилами ст.ст. 253-259 ГПК України.

Головуючий суддя Н.О. Андрусик

Суддя Н.В. Охотницька

Суддя Ю.О. Чопко