ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/46/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. розглянувши клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3-223/25 від 18.03.2025р.) про скасування арешту по справі № 916/46/25

за заявою боржника: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В:

08.01.2025 року фізична особа ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 року відкрито провадження у справі № 916/46/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого

Харитонюка Є. В.

Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність оприлюднене № 75097 від 23.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2025 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Коллект центр про визнання кредиторських вимог в сумі 64 842, 28 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.02.2025р. прийнято заяву Акціонерного товариства Сенс Банк про визнання кредиторських вимог в сумі 78 055, 59 грн.

18.03.2025 року суд отримав клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3-223/25 від 18.03.2025р.) про скасування арешту по справі № 916/46/25.

Заявник просить суд скасувати арешт, накладений на його рахунки в межах виконавчого провадження.

Заява обґрунтована тим, що Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 у справі № 916/46/25 було затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 . При цьому, заявник зазначає наступне: «Я ознайомлена з положеннями законодавства стосовно того, що арешт з рахунку буде знято після виконання плану реструктуризації. Однак, оскільки постановою передбачено накладення арешту на всі мої рахунки, як існуючі, такі і такі, що будуть існувати в майбутньому я не маю можливості отримувати дохід, що перешкоджає мені виконувати план реструктуризації.»

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, тягар доказування законодавець покладає на сторону, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, за приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

З огляду на викладене, суд звертає увагу заявника, що викладені в заяві обставини не підтверджуються матеріалами справи.

Так, заявник хибно вважає, що Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2025 року по цій справі було затверджено план реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, вказаною Ухвалою суду було тільки відкрито провадження у справі № 916/46/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Харитонюка Є. В.

Тобто, ні Ухвалою від 23.01.2025р., ні взагалі по справі на цей час план реструктуризації боргів ОСОБА_1 не затверджувався, оскільки такий план не схвалювався кредиторами боржника та не надавався керуючим реструктуризації до суду для його затвердження.

Крім того, Постановою приватного виконавця про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 26.11.2021 року ВП № 67649294 накладено арешт у межах суми, стягнутої по виконавчому напису №76879 від 02.04.2021р. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в розмірі 4009,1 грн.

Між тим, введений ухвалою суду від 23.01.2025р. мораторій на задоволення вимог кредиторів передбачав :

- зупинення виконання боржником грошових зобов`язань, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- зупинення стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.

Тобто, твердження у заяві ОСОБА_1 про відсутність можливості отримання нею доходів у зв`язку з арештом приватним виконавцем грошових коштів на банківському рахунку не відповідає дійсності, оскільки введений судом мораторій на задоволення вимог кредиторів не містить обмежень щодо зарахування коштів на рахунок боржника, їх акумулювання на цьому рахунку для подальшого розрахунку з кредиторами, що були визнані судом у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

При цьому, за наслідками розгляду справи про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, цей боржник може бути звільнений від боргів перед іншими особами, які не звертались до суду із заявами про визнання кредиторський вимог.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволені клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3-223/25 від 18.03.2025р.) про скасування арешту по справі №916/46/25 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 234, 235 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3-223/25 від 18.03.2025р.) про скасування арешту по справі № 916/46/25 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 25.03.2025р.

та може бути оскаржена в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Суддя О.А. Демешин