ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
13 лютого 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/1195/24
Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої
при секретарі судового засідання І.С. Степановій
за участю представників:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката (вх. № 1573/25 від 03.02.2025) у справі № 915/1195/24 за позовом Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та стягнення зайво сплачених коштів в сумі 436912,59 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод, -
Комунальне некомерційне підприємство "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю " Миколаївська електропостачальна компанія " про:
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 2а від 10.02.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 2б від 10.03.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 3а від 17.08.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 3б від 06.09.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 3в від 08.10.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 3д від 30.11.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання повністю з моменту укладення додаткової угоди № 4а від 20.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 5а від 20.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 7 від 29.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37;
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" на користь Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради 436912,59 грн. зайво сплачених коштів.
В обґрунтування позову заявник посилався на порушення відповідачем вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладанні додаткових угод від 10.02.2021 р. № 2а, від 10.03.2021 р. № 2б, від 17.08.2021 р. № 3а, від 06.09.2021 р. № 3б, від 08.10.2021 р. № 3в, від 30.11.2021 р. № 3д, від 20.12.2021 р. № 4а, від 20.12.2021 р. № 5а, від 29.12.2021 р. № 7, оскільки відповідачем було перевищено максимальний ліміт збільшення ціни згідно п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Також позивач зазначав, що за результатами ревізії Управління південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області був зроблений висновок про безпідставне підвищення ціни товару, що призвело до зайвої сплати позивачем 436912,14 грн., тобто безпідставної втрати бюджетних коштів, про що складений акт №15-14-11/48 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КНП за період з 01.01.2021 по 31.03.2024 року. Ревізією було встановлено, що протягом 2021 року ціна електричної енергії була збільшена загалом на 66,95 % від первісної договірної ціни, враховуючи підвищення до 1,98 грн. з ПДВ за 1 кВт*год з 01.01.2021, або на 7,03%, що суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 відносно обмеження 10 % максимального збільшення ціни договору про закупівлю. Відтак, вказані додаткові угоди, на думку позивача, підлягають визнанню недійсними, а безпідставно сплачені позивачем кошти в сумі 436912,59 грн. - поверненню останньому з боку відповідача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2024 р. вказану позовну заяву Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1195/24, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 28.10.2024 р. о 14:30.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2024 р. у справі № 915/1195/24 підготовче засідання відкладено на 14.11.2024 р. о 13:30 з огляду на неявку представника відповідача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.10.2024 р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 915/1195/24 за правилами загального позовного провадження.
У підготовчому засіданні господарського суду 14.11.2024 у справі № 915/1195/24 судом протокольно оголошено перерву до 28.11.2024 о 15:00 згідно з ч. 5 ст. 183 ГПК України.
Так, розгляд справи у підготовчому засіданні 28.11.2024 р. не відбувся у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Миколаєві та Миколаївській області повітряної тривоги, про що господарським судом складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.11.2024 р. у справі №915/1195/24 підготовче засідання призначено на 05.12.2024 р. о 15:30.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2024 р. у справі № 915/1195/24 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 16.12.2024 р. 15:00.
У судовому засіданні господарського суду 16.12.2024 р. по справі № 915/1195/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 14.01.2025 р. о 15 год. 00 хв.
У судовому засіданні господарського суду 27.01.2025 р. по справі № 915/1195/24 за участю представників сторін судом було протокольно оголошено перерву до 27.01.2025 р. о 14 год. 00 хв.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025 у справі № 915/1195/24 позов Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради задоволено частково, а саме:

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 2а від 10.02.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 2б від 10.03.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 3а від 17.08.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткової угоди № 3б від 06.09.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 3в від 08.10.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 3д від 30.11.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 4а від 20.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- визнано недійсною з моменту укладення додаткову угоду № 5а від 20.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" на користь Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради 436912,59 грн. зайво сплачених коштів та витрати по сплаті судового збору в розмірі 24622,15 грн.;

- у задоволенні решти частини позовних вимог Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" відмовлено;

- у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод відмовлено.

27.01.2025 р. позивачем Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради подано до господарського суду заяву (вх. № 1208/25), згідно з якою позивач на виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України надав копії документів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 25 000,00 грн. (з яких 12 500 грн. вже сплачені і 12 500 грн. підлягають сплаті).

03.02.2025 р. представником позивача - Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради Зотіковим С.Є. подано до господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката (вх. № 1573/25), в якій позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Як вказує позивач, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025 р. позов КНП "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської облради до відповідача ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" задоволено частково, визнано недійсними додаткові угоди про збільшення ціни електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 року № 38/37: № 2а від 10.02.2021 р., № 2б від 10.03.2021 р., № 3а від 17.08.2021 р., № 3б від 06.09.2021 р., № 3в від 08.10.2021 р., № 3д від 30.11.2021 р., № 4а від 20.12.2021 р., № 5а від 20.12.2021 р.; стягнуто з ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" на користь позивача 436912,59 грн. зайво сплачених коштів, а також судові витрати по сплаті судового збору. В задоволенні вимог про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 29.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37 відмовлено.

Позивач зазначає, що 27.01.2025 р. представником позивача направлено до суду через підсистему Електронний Суд ЄСІТС заяву про надання документів на підтвердження судових витрат позивача на правничу допомогу адвоката, із доданням копії договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024 р № 58/9-24/1, рахунку про сплату авансу в сумі 12500,00 грн., платіжної інструкції про сплату авансу в сумі 12500,00 грн., однак суд при винесенні рішення не вирішив питання щодо судових витрат на правничу допомогу позивача. Відтак позивач на підставі ст. 129 ГПК України просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу адвоката.

При цьому позивач вказує, що на виконання ч. 1 ст. 124 ГПК України ним в позовній заяві було зазначено, що він планує понести витрати, пов`язані з розглядом справи в суді 1 інстанції у розмірі, зокрема, 25000,00 грн. на оплату правничої допомоги адвоката, яка була надана позивачу на підставі укладеного з адвокатом договору про надання правничої0 допомоги від 11.09.2024 р. № 58/9-24/1, за яким адвокат зобов`язався надати позивачу (клієнту професійну правничу допомогу у вигляді ведення в господарських судах України всіх інстанцій справи за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37 (щодо підвищення ціни електричної енергії) та стягнення коштів у порядку реституції, включаючи підготовку і подання до суду позовної заяви, інших необхідних документів, здійснення в суді необхідних процесуальних дій в інтересах клієнта (п. 1.1. договору).

Як стверджує позивач, оскільки розгляд справи в суді 1 інстанції завершено винесенням рішення від 27.01.2025 р., адвокатом 31.01.2025 р. виставлено позивачу рахунок про сплату решти гонорару в сумі 12500,00 грн. згідно п. 3.1.1. договору, акт наданих послуг з правничої допомоги на суму 25000,00 грн. (на час подання цієї заяви позивачем не здійснено оплату 12500,00 грн. і не повернуто позивачу підписаний акт наданих послуг, після отримання підписаного акту його копія буде подана суду. Детальний опис наданих послуг адвокатом, міститься в акті виконаних робіт, що направлений позивачу.

Позивач зауважує, що за змістом п.п. 3.1.1., 3.2. договору правничої допомоги гонорар підлягає сплаті за окремий етап правничої допомоги - ведення справи за позовом до ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" в суді 1 інстанції, і сплачується позивачем, як Клієнтом, незалежно від того, яке рішення буде прийняте судом, а оскільки розгляд справи в господарському суді 1 інстанції завершено, рішення в цілому прийняте на користь позивача - досягнуто основну мету звернення позивача до суду - повернення зайво сплачених коштів у зв`язку з незаконним підняттям ціни електричної енергії, тому гонорар адвокату за ведення справи в суді 1 інстанції підлягає сплаті позивачем в повному обсязі, визначеному п.п. 3.1.1. Договору - в сумі 25000,00 грн.

Відтак позивач, на підставі ст. 126, 129, 221 ГПК України просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" на користь Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000,00 грн. щодо ведення справи № 915/1195/24 в Господарському суді Миколаївської області.

04.02.2025 р. від представника позивача - Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради Зотікова С.Є. до господарського суду надійшла заява (вх. № 1638/25), згідно з якою позивач надав для залучення до справи та врахування під час розгляду питання стосовно винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат копію підписаного адвокатом та позивачем акту виконаних робіт № 1 від 31.01.2025 року (оригінал у позивача), платіжної інструкції від 03.02.2025 року про сплату позивачем адвокату остаточного розрахунку в сумі 12500,00 грн. (електронний доказ).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Так, з наведених положень ГПК України випливає, що вирішення питання про судові витрати здійснюється шляхом ухвалення судом додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.02.2025 р. у справі № 915/1195/24 вказану заяву Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про ухвалення додаткового рішення прийнято до провадження та розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 13.02.2025 р. о 15:40.

13.02.2025 р. від представника позивача - Зотікова С.Є. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. № 2247/25), в якій позивач просить розглянути заяву у відсутність позивача та його представника та зазначає, що заяву підтримує та просить її задовольнити.

Також 13.02.2025 р. від представника відповідача - Щербакова С.П. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 2248/25), в якому відповідач просить відкласти проведення судового засідання по справі № 915/1195/24 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, яке призначено на 13.02.2025 р. о 15:40, у зв`язку із перебуванням представника, якій приймає участь у даній справі, на лікарняному.

В засідання суду, призначене на 13.02.2025 року, представники сторін не з`явились, про розгляд заяви повідомлені належним чином.

Наразі клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу судом залишено без задоволення з огляду на встановлений ч. 3 ст. 244 ГПК України строк.

До того ж за приписами ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду вищевказаної заяви позивача, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути таку заяву Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали заяви Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що в описовій частині позову заявником наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми cудових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У вказаному розрахунку вказано, що попередньо зазначені судові витрати будуть складатися із: витрат на судовий збір за подання позову 27044,55 грн. та витрат на правову допомогу 25000,00 грн.

Частина 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Наразі слід зазначити, що під час ухвалення Господарським судом Миколаївської області рішення від 27.01.2025 р. у справі № 915/1195/24 про часткове задоволення позову Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради" було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині сплаченого судового збору, питання розподілу судових витрат на професійну правову допомогу не вирішувалось.

В ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому у позовній заяві позивачем було вказано, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані суду до закінчення дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що під час ухвалення господарським судом рішення по даній справі питання стосовно розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, при цьому позивачем надано докази на підтвердження розміру понесених таких судових витрат відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, господарський суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2024 року між Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради (клієнт) та адвокатом Зотіковим С.Є. (адвокат) укладено договір № 58/9-24/1 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати Клієнту професійну правничу допомогу у вигляді ведення в господарських судах України всіх інстанцій справи за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37 (щодо підвищення ціни електричної енергії) та стягнення коштів у порядку реституції, включаючи підготовку і подання до суду позовної заяви, інших необхідних документів, здійснення в суді необхідних процесуальних дій в інтересах Клієнта.

Згідно п. 1.2. договору, Клієнт зобов`язується надавати Адвокату інформацію та документи (які в нього є), необхідні для виконання доручення; в разі необхідності оформити в установленому порядку довіреність на ім`я Адвоката на здійснення представництва; сплачувати за повідомленням Адвокатом судовий збір та інші обов`язкові платежі в установленому порядку і розмірі, або надати Адвокату грошові кошти для самостійної сплати ним зазначених платежів в інтересах Клієнта; сплатити Адвокату гонорар у розмірі та в порядку, що визначається цим Договором; відшкодувати понесені Адвокатом витрати (відрядження, відправка пошти, тощо), крім випадків якщо за згодою Сторін такі витрати відшкодовуються за рахунок гонорару; сприяти Адвокату у виконанні доручення, в тому числі виконувати залежні від Клієнта дії, утриматись від виконання дій що перешкоджають виконання доручення, роботі Адвоката.

Відповідно до п. 2.3. Договору, Адвокат з урахуванням інтересів Клієнта, власної зайнятості і професійного досвіду, самостійно визначає, в яких судових засіданнях у справі необхідна його участь, в тому числі в режимі відеоконференції, та які судові засідання можуть бути проведені без його присутності (крім випадків, якщо справа розглядається судом без виклику сторін). Сторони погодили, що Адвокат не здійснює виїзд з м. Миколаєва до інших міст для участі в судових засіданнях, та бере в них участь в режимі відеоконференції.

Згідно з п.п. 3.1.1. п. 3.1. Договору, гонорар Адвоката за надання правничої допомоги згідно п. 1.1. цього Договору за згодою Сторін складає за ведення справи в господарському суді першої інстанції, включаючи підготовку і подання до суду позовної заяви, інших документів та здійснення в суді процесуальних дій в інтересах Клієнта - в фіксованому розмірі 25000,00 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що гонорар Адвоката за ведення справи в кожній інстанції визначається у фіксованому розмірі і не залежить від фактичного обсягу виконаної роботи, в тому числі витраченого часу, кількості судових засідань по справі та присутності в них Адвоката (в тому числі в режимі відеоконференції), а також від результату розгляду справи.

Згідно п. 3.3., Гонорар підлягає сплаті на підставі рахунку Адвоката, протягом 10 днів з дати направлення рахунку Клієнту, якщо Сторонами не узгоджено інше.

Також позивачем надані рахунки про сплату гонорару за надання правничої допомоги адвоката: від 08.10.2024 р. № 1 на 12500,00 грн. з найменуванням послуги "аванс (попередня оплата) за ведення в господарському суді першої інстанції справи за позовом Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору від 30.12.2020 р. № 37/38 та стягнення 436912,59 грн." та від 31.01.2025 р. № 2 на 12500,00 грн. "оплата (остаточний розрахунок) за ведення в господарському суді першої інстанції справи за позовом Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору від 30.12.2020 р. № 37/38 та стягнення 436912,59 грн.".

Також сторонами складено та підписано акт від 31.01.2025 р. виконаних робіт з надання правничої допомоги згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 58/9-24/1 від 11.09.2024 р., згідно з яким сторони визначили, що адвокатом надані в повному обсязі послуги з правничої допомоги згідно договору про надання професійної правничої допомоги № 58/9-24/1 від 11.9.2024 р., а саме ведення в Господарському суді Миколаївської області (в суді 1 інстанції) справи № 915/1195/24 за позовом клієнта до ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору від 30.12.2020 р. № 37/38 та стягнення 436912,59 грн., в тому числі:

1. вивчення наданих клієнтом документів щодо правовідносин закупівлі електроенергії у ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" згідно договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 № 38/37, в тому числі договору з додатками, всіх додаткових угод до нього, матеріалів листування сторін за договором, акту ревізії Держаудитслужби від 19.06.2024 р., практики вирішення судами та Верховним Судом подібних спорів;

2. підготовка і подання до суду позовної заяви;

3. вивчення поданого відзиву на позов з додатками, підготовка та надання відповіді на відзив;

4. вивчення поданих заперечень на відповідь на відзив;

5. підготовка та направлення адвокатського запиту до ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" від 05.11.2024 р., вивчення відповіді на адвокатський запит;

6. вивчення матеріалів поданого ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" зустрічного позову по справі № 915/1195/24 про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 р. № 38/37 як таких, що укладені внаслідок введення в оману, роз`яснення клієнту правової перспективи розгляду судом даного зустрічного позову.

7. підготовка та подання до суду інших заяв по даній справі щодо надання пояснень та залучення доказів, від 13.11.2024 р. та від 06.01.2025 р.;

8. участь адвоката у 5 судових засіданнях у Господарському суді Миколаївської області при розгляді справи № 915/1195/24 - 28.10.2024, 14.11.2024, 05.12.2024, 14.01.2025 та 27.01.2025 р.

9. підготовка і подання до суду заяви про стягнення судових витрат.

Сторони зазначили, що оскільки гонорар за надання правничої допомоги визначений договором про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі (25000,00 грн.) незалежно від фактично витраченого адвокатом часу, кількість годин витраченого адвокатом часу не визначається.

Гонорар за надання правничої допомоги визначений у фіксованому розмірі - 25000,00 грн., сплачений клієнтом частково авансом, в сумі 12500,00 грн., згідно платіжної інструкції від 08.10.2024 р. № 6465.

У зв`язку із завершенням розгляду справи в суді 1 інстанції, відповідно до п. 3.1.1 п. 3.1 договору про надання професійної правничої допомоги клієнтом підлягає сплаті адвокату гонорар в сумі 12500,00 грн.

Таким чином, відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.09.2024 р. № 58/9-24/1 та акту виконаних робіт від 31.01.2025 р. адвокатом надано клієнту послуги на загальну суму 25000,00 грн.

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Разом з тим, як випливає зі змісту п. 3.1.1 п. 3.1 укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги сторони погодили фіксовану вартість гонорару - 25000,00 грн. за ведення справи в господарському суді першої інстанції, включаючи підготовку і подання до суду позовної заяви, інших документів та здійснення в суді процесуальних дій в інтересах клієнта. За положеннями п. 3.2. договору гонорар адвоката за ведення справи в кожній інстанції визначається у фіксованому розмірі і не залежить від фактичного обсягу виконаної роботи, в тому числі витраченого часу, кількості судових засідань по справі та присутності в них адвоката (в тому числі в режимі відеоконференції), а також від результату розгляду справи.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України, що регулює поняття ціни договору, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при фіксованому розмірі для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні, що передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі N 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі N 910/4201/19.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі N 640/18402/19, визначений у договорі з адвокатом фіксований розмір гонорару не залежить від обсягу послуг і часу, втраченого адвокатом на їх надання, а отже є визначеним.

При цьому, згідно висновку в постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, або погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, виходячи з наведеного та конкретні обставини даної справи, суд вважає, що визначений позивачем розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за розгляд даної справи в суді в сумі 25000,00 грн. відповідає критеріям пропорційності, розумності та справедливості.

Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Наразі слід зазначити, що Комунальним некомерційним підприємством "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради було заявлено всього 10 позовних вимог, у т.ч. 9 немайнових вимог про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу (від 10.02.2021 р. № 2а, від 10.03.2021 р. № 2б, від 17.08.2021 р. № 3а, від 06.09.2021 р. № 3б, від 08.10.2021 р. № 3в, від 30.11.2021 р. № 3д, від 20.12.2021 р. № 4а, від 20.12.2021 р. № 5а, від 29.12.2021 р. № 7) та 1 майнова вимога про стягнення коштів. Водночас рішенням суду від 27.01.2025 у справі № 915/1195/24 позов КНП "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради задоволено частково, а саме задоволено вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу від 10.02.2021 р. № 2а, від 10.03.2021 р. № 2б, від 17.08.2021 р. № 3а, від 06.09.2021 р. № 3б, від 08.10.2021 р. № 3в, від 30.11.2021 р. № 3д, від 20.12.2021 р. № 4а, від 20.12.2021 р. № 5а та про стягнення коштів, тобто задоволено 8 немайнових вимог та 1 майнову вимогу. З урахуванням наведеного, пропорційно розмір витрат на правову допомогу у даній справі, що підлягають відшкодуванню відповідачем, складає саме 22500,00 грн. (25000,00 грн. /10 х 9).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що заява Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 915/1195/24, підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 22500,00 грн., в іншій частині - у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 221, 232, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Заяву Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 1573/25 від 03.02.2025) у справі № 915/1195/24 задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1; e-mail: ; ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради (57130, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Надбузьке, вул. Веселинівська, 4; e-mail: ; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22500/двадцять дві тисячі п`ятсот/грн. 00 коп.

3. В задоволенні решти частини вимог Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр" Миколаївської обласної ради в заяві щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 26.03.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва