ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

24 березня 2025 року м. ХарківСправа № 922/141/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича (вх.№ 6646/25 від 14.03.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
до Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (пр. Героїв Харкова (колишній Московський), буд. 10/12, м. Харків, 61003; )
про стягнення 955481,06 грн

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 по справі № 922/141/25 були частково задоволені позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича до Акціонерного товариства "Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" та з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача 801150,00 грн основного боргу за Договором на виконання робіт № 8191-16-08-ФОП-ПЗАБ від 11.11.2022, 28040,25 грн пені, 20686,87 грн - 3% річних та 77432,36 грн інфляційних втрат, 11127,71 грн витрат зі сплати судового збору.

14.03.2025 до суду надійшла заява фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича (вх. № 6646/25 від 14.03.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/141/25, яким позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 11640,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2025 заяву фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши вищевказану заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що з дати ухвалення рішення по даній справі, він має присічний строк на представлення документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунки таких витрат, що зумовлює застосування судом правового механізму, охопленого пунктом 3 частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (ухвалення додаткового рішення).

Так, за змістом статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач вказує, що на виконання вимог ГПК України у тексті позовної заяви ним зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи: судовий збір, що підлягає сплаті при поданні позову до суду, а також витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 15000,00 грн, якщо розгляд справи здійснюватиметься у порядку загального позовного провадження, 12000,00 грн. у випадку розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

Таким чином, позивач вважає, що заяву подано ним у межах строку, встановленого ГПК України.

Частиною 1 статті 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Отже, з умов статті 221 та ч. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення судового рішення з поданням відповідних доказів в підтвердження їх понесення, можливе лише у випадку розгляду справи в порядку загального позовного провадження з проведенням судових дебатів, під час яких стороною і заявляється про понесення нею таких витрат, у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2, 3, 8 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як встановлено судом, дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, про що позивачу було відомо.

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які мають бути подані до початку розгляду справи по суті, тобто протягом 30 днів, з дня відкриття провадження у справі.

Отже, позивач був зобов`язаний подати наявні в нього докази на підтвердження витрат на правову допомогу разом із заявами по суті спору (у даному випадку - разом з позовною заявою).

Водночас, при ухваленні рішення Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 у даній справі судом було вирішено питання про розподіл усіх судових витрат, які були заявлені до стягнення позивачем.

На момент ухвалення рішення у справі № 922/141/25 позивач взагалі не заявляв до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, позивач безпідставно ототожнює попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та заяву про відшкодування судових витрат. Приписи частин 6 та 7 ст. 129 ГПК України розрізняють ці два правові інститути.

До того ж, норми ч. 8 ст. 129, ст. 221 ГПК України стосуються права особи, за наявності у неї поважних причин, подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, після ухвалення рішення суду. Ці норми Закону не встановлюють права особи подавати заяву про відшкодування судових витрат, про які не було заявлено під час розгляду справи, після ухвалення судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення, у зв`язку чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні відповідної заяви позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця Солдатенка Олексія Євгеновича (вх.№ 6646/25 від 14.03.2025) про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст. 256-257 ГПК України, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.03.2025.

Суддя Н.М. Кухар