ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Від "31" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1182/24 (906/407/25)

За заявою: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

До: 1) Кабінету Міністрів України

2) Фонду державного майна України

3) Національної академії аграрних наук України

4) Міністерства економіки України

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів:

1) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

2) Державне підприємство "Рихальське"

про визнання протиправним та скасування акту приймання-передачі Єдиного майнового комплексу та розпорядження органу державної влади, спростування майнових дій та визнання дій протиправними

в межах справи №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське"

Суддя Гнисюк С.Д.

В провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.01.2025, зокрема, відкрито провадження у справі №906/1182/24 про банкрутство Державного підприємства "Рихальське" (11246, Житомирська область, Ємільчинський район, с.Рихальське, вул. Соборна, 10; ); визнано вимоги ініціюючого кредитора - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (17311, Чернігівська область, Срібнянський район, с. Калюжинці, вул. Незалежності, буд. 5; ) на суму 34 214 466,85грн. заборгованості та 30 280,00грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком на 170 (сто сімдесят) календарних днів; призначено розпорядником майна Державного підприємства "Рихальське" арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича (свідоцтво арбітражного керуючого № 335 від 28.02.2013; адреса: 14000, м. Чернігів, провулок Коцюбинського, 4/9; РНОКПП НОМЕР_1 ), за його згодою; оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/1182/24.

26.03.2025 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ систему "Електронний суд", від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" надійшла позовна заява від 26.03.2025 до Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України, Національної академії аграрних наук України, Міністерства економіки України; треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Державне підприємство "Рихальське" про визнання протиправним та скасування акту приймання-передачі Єдиного майнового комплексу та розпорядження органу державної влади, спростування майнових дій та визнання дій протиправними (з додатками).

28.03.2025 на адресу суду, через систему електронний суд, від ДП "Рихальське" надійшло заперечення від 28.03.2025, згідно якого останній зазначає про те, що позовна заява СТОВ "Батьківщина" не може бути прийнята до розгляду, оскільки позивачем: порушено правило виключної підсудності; не сплачено судовий збір. Так, за умовами ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду. Оскільки ані Кабінет Міністрів України, ані ФДМУ не є юридичними особами, щодо яких розглядається провадження у справі про банкрутство, КУзПБ не поширює принцип концентрації на спори з такими відповідачами. Крім цього оскарження передачі цілісного майнового комплексу державного підприємства від одного суб`єкта управління іншому очевидно є майновим спором, пов`язаним з управлінням корпоративними правами ДП. Сам позивач, зокрема, просить «спростувати майнові дії...». Згідно поданому самим позивачем оспорюваному Акту приймання-передачі від 19.09.2023, залишкова вартість активів підприємства складає 5176000 грн основних та 1934000 неосновних засобів. Отже, за дану позовну вимогу слід сплатити (5176000 + 1934000) х 1,5% = 106650,00 грн судового збору. Просить суд врахувати наведене при вирішенні питання щодо прийнятності позовної заяви.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно статті 7 Кодексу про банкрутство, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Суд зазначає про те, що 18.02.2025 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ систему "Електронний суд", від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" надійшла позовна заява від 17.02.2025 до Фонду державного майна України, третя особа - Державне підприємство "Рихальське" про визнання протиправним та скасування наказу (з додатками).

Заявник у позовній заяві від 17.02.2025 зазначав про те, що позов не містить вимог майнового характеру та просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 10.02.2025 №209 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 №1 «Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами), в частині включення до переліку об`єктів приватизації, що підлягають приватизації, єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Рихальське» (), як такий, що суперечить вимогам ч.7 ст.130 Земельного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.02.2025 у справі №906/1182/24 (906/212/25) позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" 17.02.2025 про визнання протиправним та скасування наказу - повернуто заявнику. Ухвала набрала законної сили та не була оскаржена.

У зазначеній ухвалі суд встановив відсутність у СТОВ "Батьківщина", як у кредитора, права на звернення до суду з позовом з такими вимогами. Тому суд дійшов до висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, а тому, суд прийшов до висновку про її повернення, у відповідності до п.1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Після повернення позовної заяви, СТОВ "Батьківщина" подано новий позов від 26.03.2025, згідно якого зазначає про те, що позов не містить вимог майнового характеру та просить суд:

1. Визнати протиправними дії Міністерства економіки України щодо підготовки та подання до Кабінету Міністрів України проєкту розпорядження від 11.08.2023 року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» в частині передання єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» (, теперішня назва Державне підприємство Рихальське) із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» в частині передання єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» (, теперішня назва Державне підприємство Рихальське) із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна.

3. Спростувати майнові дії Національної академії аграрних наук України та Фонду державного майна України щодо передачі єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» (, теперішня назва Державне підприємство Рихальське) із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна, оформлені Актом приймання-передачі єдиного майнового комплексу від 19.09.2023, затвердженого заступником Голови Фонду державного майна України С.А. Симоновим на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності».

4. Визнати протиправними дії Фонду державного майна України щодо затвердження Акту приймання-передачі єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» (, теперішня назва Державне підприємство Рихальське) із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна від 19.09.2023, затвердженого заступником Голови Фонду державного майна України С.А. Симоновим на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності».

5. Скасувати Акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» (, теперішня назва Державне підприємство Рихальське) із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна від 19.09.2023, затвердженого заступником Голови Фонду державного майна України С.А. Симоновим на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності».

СТОВ "Батьківщина" у позовній заяві зазначає про те, що справі №906/1182/24 СТОВ «Батьківщина» (кредитор боржника) ініціював судовий розгляд цього спору з метою захисту свого права як кредитора у банкрутстві, оскільки дії спрямовані на виконання цього розпорядження привели до того, що на підставі Оскаржуваного розпорядження ФДМУ прийняв протиправне рішення про приватизацію ДП "Рихальське", внаслідок чого кредитори у справі про банкрутство не зможуть задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок майна, яке внаслідок процесу приватизації буде передано новому власнику.

СТОВ "Батьківщина" акцентує увагу суду, що воно як кредитор боржника має право на задоволення власних вимог у справі про банкрутство і при цьому внаслідок порушення оскаржуваними актами його прав (внаслідок процесу приватизації буде змінено власника майна, що призведе до неможливості задоволення кредиторських вимог СТОВ "Батьківщина" за рахунок майна ДП "Рихальське") має право на оскарження процедури прийняття рішення про передачу цілісного майнового комплексу, фактичним користувачем якого є підприємство, до відання Фонду державного майна України.

Суд зазначає про те, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Кодексом про банкрутство, натомість справи позовного провадження (що розглядаються в межах справи про банкрутство в порядку статті 7 Кодексу про банкрутство) мають суб`єктний склад сторін спору, що визначається ГПК України.

Згідно зі статтями 41, 45 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах про банкрутство (неплатоспроможність) склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства. Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Склад учасників у справі про банкрутство визначений у статті 1 Кодексу про банкрутство, відповідно до якої учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Отже, суб`єктний склад учасників господарського процесу у межах позовного провадження відповідно до ГПК України не є тотожним складу учасників у справі про банкрутство за Кодексом про банкрутство. Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Іншими словами, учасниками справи відокремленого позовного провадження, що розглядаються в межах справи про банкрутство, є сторони та треті особи, а не всі учасники провадження справи про банкрутство, визначені статтею 1 Кодексом про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Отже, процесуальний закон гарантує кожному право на звернення до суду, проте таке право може бути реалізовано лише в порядку, визначеному цим кодексом.

Форма та зміст позовної заяви, а також порядок звернення до господарського суду врегульовано у розділі III ГПК України.

Перевіряючи поданий позов на відповідність приписам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що він не в повній мірі відповідає його вимогам, з наступних підстав.

За правилами господарського процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 162, 164 ГПК України, а також вимогам статті 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.162 ГПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з п.1 ч.5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Господарським судом встановлено, що зазначена позовна заява подана ініціюючим кредитором по справі №906/1182/24 - СТОВ "Батьківщина". ДП "Рихальське" не є стороною даного позову, а визначене як третя особа.

Суд зазначає про те, що процедура банкрутства є унікальним процесом, який характеризуються специфічним складом учасників, кожен з яких вступаючи в провадження у справі наділяється особливими процесуальними правами та обов`язками, зумовленими характером відносин неспроможності. Передусім це спричинено особливістю провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Наразі у справі триває процедура розпорядження майном боржника.

Відповідно до ст.44 Кодексу про банкрутство, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, саме ліквідатор вправі і зобов`язаний вчинити дії щодо повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб у його ліквідаційну масу. Для цього ліквідатор має звернутися до третьої особи, в якої знаходиться майно банкрута з вимогою про його повернення, тоді як кредитор відповідно до положень Кодексу про банкрутство не наділений правом вимоги до порушника прав боржника щодо повернення майна у ліквідаційну масу банкрута.

Водночас кредитор боржника може мати похідний інтерес у поверненні майна до ліквідаційної маси банкрута, який може реалізовуватися в межах процедури банкрутства боржника, де ліквідація боржника здійснюється під контролем кредиторів, зокрема контролем за вжитими ліквідатором заходами у ліквідаційній процедурі.

Таке регулювання пояснюється тим, що повноваженнями звертатися з відповідним позовом має наділятися той, хто не тільки має похідний інтерес у позові, а й при цьому має можливість ефективно захищати права позивача. Таким суб`єктом в цьому разі є ліквідатор банкрута. Натомість, відповідно до частини шостої статті 61 Кодексу про банкрутство, дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

У даному випадку, кредитор звернувся до суду з позовом у процедурі розпорядження майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, в цьому разі ДП "Рихальське".

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 48 Кодексу про банкрутство, до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з вимогою про визнання правочинів (договорів) боржника недійсними на будь-якій стадії процедури банкрутства.

В даному випадку позов не містить вимоги про визнання правочину (договору) боржника недійсним.

Враховуючи предмет позову, суд встановив відсутність у СТОВ "Батьківщина", як у кредитора, права на звернення до суду з позовом з такими вимогами.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, а тому, суд приходить до висновку про її повернення, у відповідності до п.1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає про те, що за змістом ст.7 Кодексу про банкрутство, у разі якщо боржник не є стороною в майбутньому спорі або відсутні позовні вимоги до боржника та його майна, то такий спір розглядається в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство боржника.

Керуючись ст.ст. 162, 164, п.1 ч.5 ст. 174, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" 26.03.2025 про визнання протиправним та скасування акту приймання-передачі Єдиного майнового комплексу та розпорядження органу державної влади, спростування майнових дій та визнання дій протиправними - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гнисюк С.Д.