ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа№ 911/964/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання : Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились;

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024, повний текст ухвали складено 05.11.2024

постановлену за результатом розгляду скаргу ОСОБА_1

на дії державного виконавця у справі

у справі № 911/964/20 (суддя Янюк О.С.)

за позовною заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сігма Компанє»

про повернення майна

за участю державного виконавця Бориспільського районного відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Серая Катерини Сергіївни

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

21.06.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний Суд» до Господарського суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 від на дії виконавця в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, в якій просив суд: визнати дії державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни незаконними; визнати постанову державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та скасувати її; зобов`язати державного виконавця зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2024 додаткові пояснення ОСОБА_1 від 23.10.2024 з доданими до них документами залишено без розгляду. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 від 20.06.2024 (вх. № 2993) в частині визнання дій державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни незаконними; визнання постанови державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та її скасування закрито. Скаргу ОСОБА_1 від 20.06.2024 (вх. № 2993) в частині зобов`язання державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024 залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; прийняти цю апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження; скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024; направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає, що залишивши без розгляду додаткові пояснення, суд формально поставився до передбачених законом вимог.

На думку скаржника, висновок суду щодо оскарження дій державного виконавця незаконними, визнання постанови про накладення штрафу неправомірною та її скасування не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та відповідне питання (щодо оскарження постанови про накладення штрафу на боржника) належить до компетенції адміністративного суду є хибним на підставі ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень, ухвалених господарським судом відповідно до ГПК, підлягають розгляду господарськими судами (стаття 121-2 ГПК).

Скаржник вказує на те, що на момент звернення до суду з цією апеляційною скаргою, арешт з коштів боржника не знято, тобто виконавець виніс постанову, але не надіслав відповідну постанову до банку, тому скаржник не може користуватися пенсійними коштами.

Також скаржник зазначає, що відповідно до постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 5 100,00 грн, на боржника: ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 було «накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.», однак, в порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник не отримав постанов виконавця про вчинені виконавчі дії, ні будь-яких інших документів виконавчого провадження. Боржнику стало відомо про вказане виконавче провадження лише після арешту коштів боржника. В зв`язку з цим, боржник звернувся до державного виконавця із листом від 19.03.2024 з проханням надати постанови державного виконавця та інші документи виконавчого провадження № НОМЕР_3. Але до цього часу державним виконавцем не було надано відповіді на лист боржника та не було надіслано постанов виконавчого провадження. Боржник не отримав ні постанову виконавця про поновлення виконавчого провадження, ні будь-яких інших документів виконавчого провадження. Про виконавчі провадження дізнався лише після арешту грошових коштів, тобто, на думку скаржника виконавець діяв всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», позбавив позивача можливості оскаржити постанови про вчинення виконавчих дій та надати свої заперечення та як наслідок неправомірно наклав штраф на боржника.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Учасниками справи не було надано відзивів на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/964/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

26.11.2024 від скаржника (через систему «Електронний суд») надійшла заява до якої додано докази надсилання апеляційної скарги іншим сторонам у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20. Призначено справу № 911/964/20 до розгляду у судовому засіданні 17.12.2024.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2024, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 09.12.2024, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного розподілу справи між суддями від 05.12.2024, для розгляду справи № 911/964/20 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2024 прийнято справу № 911/964/20 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

17.12.2024 (через систему «Електронний суд») до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання так, як о 09:47 було оголошено повітряну тривогу в місті Києві, в зв`язку з цим мости у місті були перекриті, що спричинило утворення заторів по місту. Внаслідок утворених заторів та перекритих мостів скаржник не має фізичної можливості прибути до суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання у справі № 911/964/20. Відкладено розгляд справи № 911/964/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 на 14.01.2025

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 911/964/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 до 18.02.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/964/20 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням суду від 24.06.2021 у справі № 911/964/20, залишеним в силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 та Верховного Суду від 19.07.2022, задоволено позовну заяву Регіонального відділення до ОСОБА_1 та зобов`язано останнього, зокрема, повернути об`єкт незавершеного будівництва - «площадка -РБЦ», що знаходиться за адресою: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, на користь держави в особі стягувача. Крім того, вирішено стягнути з скаржника на користь стягувача 2 102,00грн судового збору.

29.07.2021 та 30.11.2022 на виконання вищевказаного рішення судом видано накази № 911/964/20, відповідно до яких стягувачем є Регіональне відділення (03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, буд. 50, ідентифікаційний код 43173325), а боржником - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

26.12.2022 Регіонального відділення звернулося до Бориспільського ВДВС з заявою від 07.12.2022 № 49-04.01-2968 про примусове виконання наказу суду від 30.11.2022 № 911/964/20.

02.01.2023 старшим державним виконавцем Бориспільського ВДВС Остапенко Євгенією Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з виконання вищевказаного наказу суду, якою постановлено, зокрема, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Зазначена постанова у той же день - 02.01.2023 направлена Бориспільським ВДВС на адресу ОСОБА_1 , яка вказана у наказі суду від 30.11.2022, що підтверджується поштовими штемпелям, який містяться на конверті, долученому до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3. Указаний конверт повернуто Бориспільському ВДВС у зв`язку «із закінченням терміну зберігання». Доказів протилежного учасниками справи суду не надано.

21.03.2023 до Бориспільського ВДВС надійшов лист ОСОБА_1 від 28.02.2023 (реквізити на листі вх. № 14 від 13.03.2023), який зареєстровано у Бориспільському ВДВС за № 5566, в якому повідомив про неможливість виконання судового рішення. Також у своєму листі ОСОБА_1 зазначив, що право власності на спірне майно - об`єкт незавершеного будівництва «площадка - РБЦ», що знаходиться за адресою: 08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна передано згідно договору про інвестиційну діяльність № 2507/3 від 25.07.2001.

05.06.2023 державним виконавцем Бориспільського ВДВС Бистрою Юлією Миколаївною в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 винесені постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13 400,00 грн та про накладення на скаржника за невиконання без поважних причин судового рішення штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

19.03.2024 державним виконавцем Бориспільського ВДВС Сєрою Катериною Сергіївною, з метою реального виконання рішення, винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника. Указану постанову направлено Бориспільським ВДВС скаржнику рекомендованим листом за номером відправлення 670 на адресу: АДРЕСА_3 , що підтверджується списком згрупованих відправлень від 19.03.2024.

Одержавши вказану постанову скаржник звернувся до Бориспільського ВДВС з заявою, зареєстрованою останнім 20.03.2024, в якій просив, зокрема, надіслати на адресу: АДРЕСА_4 , постанови та інші документи виконавчого провадження № НОМЕР_3 та зняти арешт, накладений на кошти боржника постановою від 19.03.2024.

У матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь (лист від 21.03.2024 № 45865) на вищевказану заяву скаржника, із змісту якої вбачається, що державним виконавцем надається інформація та документи щодо виконавчого провадження № НОМЕР_3. Також із змісту листа вбачається, що адресою листування є АДРЕСА_4 .

Відповідно до листа Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) від 29.07.2024 № 20.1.0.0.0/7-240702/56718, який долучений до матеріалів скарги ОСОБА_1 , 19.03.2024 від Бориспільського ВДВС надійшла постанова про накладення арешту на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення у розмірі 15 469,00 грн. Також у вказаному листі зазначено про наявність інших виконавчих проваджень, боржником по яким є скаржник. Отримавши перелічені у листі документи про арешт, Банк був зобов`язаний прийняти їх до виконання та накласти арешт.

Водночас, 22.03.2024 Банк отримав постанову про зняття арешту за ВП № НОМЕР_3 з рахунку НОМЕР_4.

Також скаржником долучено до матеріалів скарги заяву від 20.03.2024 ВП № НОМЕР_3, адресовану Бориспільському ВДВС, в якій скаржник просив визначити рахунок № НОМЕР_5 в Банку НОМЕР_4 поточним рахунком для здійснення видаткових операцій відповідно на 13 400,00 грн. Водночас доказів направлення такої заяви Бориспільському ВДВС скаржником суду надано не було.

Відповідно до інформації, розміщеної у відкритому доступі на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчого провадження» вбачається, що державним виконавцем Бориспільського ВДВС Сєрою К.С. винесено постанову від 22.03.2024 ВП № НОМЕР_3 про зняття арешту з коштів боржника, якою знято арешт з рахунку, на який скаржник отримує пенсію.

10.06.2024 державним виконавцем складено акт ВП № НОМЕР_3 про невиконання рішення суду № 911/964/20, винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Також державний виконавець звернулася до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції з повідомленням від 10.06.2024 № 71492 про вчинення боржником діяння за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.

За результатами розгляду вказаного повідомлення Бориспільське районне управління поліції Головного управління Національної поліції України повідомило про відсутність даних, які б давали можливість кваліфікувати дії особи (осіб) за ознаками певного кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2024 призначено скаргу ОСОБА_1 від 20.06.2024 (вх. № 2993 від 21.06.2024) на дії державного виконавця до розгляду у судове засідання на 08.07.2024.

В подальшому, 24.10.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний Суд» від скаржника надійшли додаткові пояснення від 23.10.2024 (вх. № 11861/24) в яких просить суд: визнати дії державного виконавця Сєрої К.С. незаконними; визнати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 неправомірною та скасувати її; визнати постанову державного виконавця від 19.03.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 неправомірною та скасувати її; зобов`язати державного виконавця закінчити виконавче провадження № НОМЕР_3.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновками господарського суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, враховуючи наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Як вже зазначалось, 21.06.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний Суд» до Господарського суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 від на дії виконавця в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, в якій просив суд:

- визнати дії державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни незаконними;

- визнати постанову державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та скасувати її;

- зобов`язати державного виконавця зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024.

Водночас, відповідно до додаткових пояснень, поданих 24.10.2024 через електронний кабінет в підсистемі «Електронний Суд», скаржник просить:

- визнати дії державного виконавця Сєрої К.С. незаконними;

- визнати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 неправомірною та скасувати її;

- визнати постанову державного виконавця від 19.03.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 неправомірною та скасувати її;

- зобов`язати державного виконавця закінчити виконавче провадження № НОМЕР_3.

З огляду на викладене, проаналізувавши зміст наданих пояснень, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вказані додаткові пояснення, за своєю суттю та правовою конструкцією є новою скаргою з іншими, аніж були заявлені під час звернення до суду 21.06.2024, вимогами до державного виконавця, при цьому ані ГПК України ані Законом № 1404-VIII не передбачено можливість для скаржника змінювати/доповнювати свою скаргу новими вимогами до державних/приватних виконавців, коли розгляд такої скарги вже розпочатий, у зв`язку із чим, додаткові пояснення від 23.10.2024 (вх. № 11861/24), з доданими до них документами, правомірно залишено господарським судом першої інстанції без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Як зазначено у ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ, зокрема, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони (стягувач і боржник), представники сторін.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ установлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. (ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ).

Як вбачається із матеріалів справи, скаржник ( ОСОБА_1 ) у поданій скарзі просить визнати дії державного виконавця Бориспільського ВДВС Сєрої К.С. незаконними; визнати постанову державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та скасувати її; зобов`язати державного виконавця зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Із наявних у справі матеріалів виконавчого провадження та інформації, розміщеної у відкритому доступі на офіційному сайті Міністерства юстиції України «Автоматизована система виконавчого провадження» вбачається, що державним виконавцем Бориспільського ВДВС Сєрою К.С. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 винесено:

постанову від 19.03.2024 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, яку, як зазначалося у п. 3.6. даної ухвали направлено скаржнику засобами поштового зв`язку;

постанову від 22.03.2024 про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з рахунку НОМЕР_2 , на який ОСОБА_1 отримує пенсію;

постанову від 10.06.2024 про накладення штрафу, якою за невиконання боржником рішення без поважних причин накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Щодо вимоги про зобов`язання державного виконавця зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою від 19.03.2024 про арешт коштів боржника, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

У свою чергу скаржник зазначає, що державним виконавцем було накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 на який він отримує пенсію, тобто на рахунок зі спеціальним режимом.

Частиною 3 ст. 52 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази інформування Банком державного виконавця про цільове призначення рахунку та повернення постанови виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку, в матеріалах справи відсутні.

В подальшому, 22.03.2024 державним виконавцем винесено постанову, якою скасовано арешт, який був накладений на спеціальний рахунок скаржника на який ОСОБА_1 отримує пенсію. Зазначене також підтверджується долученим скаржником листом Банку, про що зазначено в абз. 4 п. 3.6. даної ухвали.

Зазначеним спростовується твердження скаржника про порушення його прав з огляду на те, що державним виконавцем накладено арешт на рахунок із спеціальним режимом, станом на день звернення скаржника зі своєю скаргою, повністю спростовується з огляду на вищевказане.

З огляду на викладене, враховуючи те, що скаржник інших обставин, які є підставою для скасування арешту, не зазначив, будь-яких інших обставин, як і доказів на їх підтвердження, не навів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про відсутність правових підстав для скасування арешту, накладеного постановою державного виконавця 19.03.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Щодо визнання дій державного виконавця незаконними, визнання постанови про накладення штрафу неправомірною та її скасування, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку господарського судочинства.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ установлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, імперативною нормою - ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, від 14.11.2018 у справі № 906/515/17, від 16.01.2019 у справі № 910/22695/13, від 07.02.2019 у справі № 927/769/16, від 11.09.2019 у справі №925/138/18, від 16.01.2019 у справі №279/3458/17-ц, від 09.10.2019 у справі № 758/201/17, від 23.11.2021 у справі № 175/1571/15, а також в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 910/8397/16, від 03.04.2024 у справі № 569/24240/21.

Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ постанова державного виконавця про накладення штрафу оскаржується саме до відповідного адміністративного суду, у зв`язку із чим, подана скарга ОСОБА_1 , в частині визнання дій державного виконавця незаконними, визнання постанови про накладення штрафу неправомірною та її скасування, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та відповідне питання (щодо оскарження постанови про накладення штрафу на боржника) належить до компетенції адміністративного суду.

З огляду на викладене, враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження постанови про накладення штрафу на боржника.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні наявних доказів, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про залишення без розгляду додаткових пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2024, закриття провадження у справі в частині визнання дій державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни незаконними та визнання постанови державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та її скасування, та про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни зняти арешт, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2024, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20 відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що на момент звернення до суду з цією апеляційною скаргою, арешт з коштів боржника не знято, тобто виконавець виніс постанову, але не надіслав відповідну постанову до банку, тому скаржник не може користуватися пенсійними коштами, спростовуються змістом листа АТ КБ «Приватбанк» від 29.07.2024 № 20.1.0.0.0/7-240702/56718 (а.с. 65-66, т. ІІІ), в якому зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» 22.03.2024 отримав постанову про зняття арешту за ВП № НОМЕР_3 із зазначеного рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Твердження скаржника про порушення державним виконавцем положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», спростовуються тим, що відповідно до наказу від 30.11.2022, виданого у справі № 911/964/20, адресою боржника зазначено: АДРЕСА_2 , водночас, у матеріалах справи наявні докази надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 від 02.01.2023 саме на адресу: АДРЕСА_2 .

Доводи скаржника про те, що вимога про визнання дій державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни незаконними та визнання постанови державного виконавця про накладення штрафу ВП № НОМЕР_3 від 10.06.2024 неправомірною та її скасування, повинна розглядатись за правилами господарського судочинства суперечать положенням ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що скаржником не надано ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної інстанції доказів відмови у розгляді зазначеної вимоги у порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які сторони змогли представити в суд. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20 не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20 має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 911/964/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/964/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 31.03.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім