ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Справа№ 910/13860/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек": не з`явився

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Баннерман Волд Клас Фарм Україна": Грубська К.В., Сербінова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024

у справі №910/13860/22 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баннерман Волд Клас Фарм Україна"

про стягнення 525 798,15 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баннерман Волд Клас Фарм Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек"

про розірвання договору та стягнення 172 052,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек" (далі - ТОВ "Логістек") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" (далі - ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна") заборгованості у розмірі 525 798,15 грн, з яких: 476 144,00 грн - заборгованість по сплаті орендних платежів, 27 394,58 грн - пеня, 19 676,65 грн - інфляційні втрати, 2 582,92 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР, в частині сплати орендних платежів по вказаному договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 476 144,00 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 27 394,58 грн пені, згідно з пунктом 5.1 договору, а також 19 676,65 грн інфляційних втрат та 2 582,92 грн трьох процентів річних, нарахованих відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В свою чергу, ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" подано зустрічну позовну заяву до ТОВ "Логістек" про розірвання договору оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 172 052,00 грн за вищенаведеним договором.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони шляхом обміну листами дійшли згоди про розірвання договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР. Відповідно позивач за зустрічним позовом не користувався орендованим приміщенням з березня 2022 року. Також, ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" вказує на те, що додаток від 01.12.2021 до договору оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР не укладався між ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" та ТОВ "Логістек", і відповідно розмір орендної плати не було збільшено до 119 036,00 грн. Таким чином, за твердженням ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна", оскільки останній не користувався об`єктом оренди з березня 2022 року, внаслідок припинення дії договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР, підлягає поверненню переплата, здійснена ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТОВ "Логістек" в сумі 172 052,00 грн.

Короткий зміст судових рішень та мотиви їх ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/13680/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023, позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТОВ "Логістек" 109 598,06 грн заборгованості, 16 064,37 грн пені, 963,86 грн трьох процентів річних, 768,28 грн інфляційних втрати та судовий збір у розмірі 1 910,92 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що відповідач за первісним позовом не підписав протокол погодження розміру орендної плати від 01.12.2021, який є додатком №4 до договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР. Проте протягом грудня 2021 - січня 2022 років сплачував орендну плату в розмірі 119 036,00 грн. Тобто в передбаченому додатком №4 розмірі, що в свою чергу не може свідчити про неукладення цього правочину. Суди вказали, що з огляду на умови договору та листування сторін, договір оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР є розірваним за погодженням сторін з 15.03.2022, у зв`язку із чим, визнали обґрунтованими позовні вимоги на суму в розмірі 109 598,06 грн, яка складається із залишку орендної плати за лютий 2022 року в розмірі 52 000,00 грн та орендної плати з 01.03.2022 до 15.03.2022 (дата розірвання договору) в розмірі 57 598,06 грн. Здійснили відповідний перерахунок розміру заявлених пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

З урахуванням того, що договір оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР є розірваним за погодженням сторін з 15.03.2022, суди вказали на відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР. Враховуючи те, що грошові кошти в розмірі 172 052,00 грн сплачені позивачем за зустрічним позовом за оренду обладнання у грудні 2021 року та в січні 2022 року, з урахуванням розміру орендної плати, визначеного у додатку №4, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом надмірно сплачених коштів у сумі 172 052,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.05.2024 у справі №910/13860/22 касаційну скаргу ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" задоволено частково. Скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/13860/22, в частині задоволених позовних вимог за первісним позовом про стягнення коштів та відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення коштів. Справу №910/13860/22, в цій частині, направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Верховний Суд при направлені даної справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в частині задоволених позовних вимог за первісним позовом про стягнення 127 394,57 грн та відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення 172 052,00 грн, зазначив, що суди попередніх інстанцій встановили відсутність в матеріалах справи підписаного сторонами додатку №4 від 01.12.2021 (протокол погодження розміру орендної плати) до договору оренди з визначеною орендною платою в розмірі 119 036,00 грн. Водночас, вказали на вчинення орендарем фактичних дій щодо виконання умов договору у зміненій редакції (спати орендної плати за грудень 2021 року і січень 2022 року в розмірі 119 036,00 грн).

Однак, зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що суди попередніх інстанцій в межах розгляду цієї справи досліджували питання направлення орендодавцем пропозиції орендареві про внесення змін у договір оренди обладнання.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суди дійшли висновку про прийняття (акцепт) орендарем пропозиції збільшення розміру орендної плати. Проте, не встановили моменту вчинення пропозиції (оферти) орендодавцем внести зміни в умови договору, в частині збільшення розміру орендної плати, як це випливає з положень законодавства, пункту 8.2 договору оренди обладнання.

Поза увагою судів залишилися доводи відповідача за первісним позовом про відсутність в матеріалах справи доказів надсилання відповідачеві за первісним позовом додатку №4 договору чи листування сторін з приводу його підписання. Суди виходили лише з того, що орендар прийняв пропозицію збільшити розмір орендної плати, проте достеменно не встановили наявність/відсутність відповідної пропозиції орендодавця взагалі.

Таким чином, висновок судів про те, що сторони погодили розмір орендної плати в сумі 119 036,00 грн з 01.12.2021 є передчасним, оскільки суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили всі зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення тих фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій на доводи ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" увагу не звернули та виходили лише з того, що орендар обґрунтовано сплачував орендну плату в збільшеному розмірі. Водночас, обставин неможливості користуватися об`єктом оренди, як підстави для звільнення орендаря від плати за період, протягом якого майно не могло використовуватися через обставини, за які він не відповідає, суди не перевіряли. Звідси, висновки судів в частині стягнення з орендаря плати за користування об`єктом оренди за період з 24.02.2022 по дату розірвання договору, не можна визнати такими, що ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно належним чином, з урахуванням здійсненого позивачем за первісним позовом розрахунком заборгованості, перевірити період заявлених первісних позовних вимог та розглянути цю справу відповідно до правових висновків, які взяті до уваги Верховним Судом під час касаційного розгляду справи.

З огляду на зазначене, Верховний Суд вказав на передчасність висновків судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог, в частині стягнення заборгованості по орендній платі та про відсутність правових підстав для відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення надмірно сплачених грошових коштів.

За результатами нового розгляду справи №910/13860/22, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 відмовлено у задоволенні переданих Верховним Судом на новий розгляд позовних вимог за первісним позовом ТОВ "Логістек" про стягнення з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТОВ "Логістек" 109 598,06 грн заборгованості, 16 064,37 грн пені, 963,86 грн трьох процентів річних, 768,28 грн інфляційних втрат.

Задоволено позовні вимоги, передані Верховним Судом на новий розгляд за зустрічним позовом ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" про стягнення з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошових коштів у розмірі 172 052,00 грн.

Стягнуто з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошові кошти у розмірі 172 052,00 грн, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 830,47 грн та витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 15 774,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутня додаткова угода до договору оренди, якою б було погоджено між сторонами, що з 01.12.2021 збільшується розмір орендної плати за користування об`єктом оренди на 119 036,00 грн за місяць, а здійснені ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" переплати в грудні 2021 року та січні 2022 року на користь ТОВ "Логістек" не змінюють умови договору оренди, оскільки це суперечить приписам статті 654 ЦК України та пункту 8.2 договору яким передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться виключно за взаємною згодою сторін в письмовій формі, шляхом укладення додаткової угоди до даного договору. Таким чином, на переконання місцевого господарського суду, вимоги ТОВ "Логістек" за первісним позовом, в частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 109 598,06 грн, яка складається із залишку орендної плати за лютий 2022 року, про яку позивач не заявив в позові (період заявлених вимог з 11.03.2022 до 30.06.2022) в сумі 52 000,00 грн та орендної плати з 01.03.2022 до 15.03.2022 (дата розірвання договору) в сумі 57 598,06 грн є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції враховуючи, що ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" з 24.02.2022 не користувалося орендованим майном, з урахуванням розміру орендної плати, визначеної у додатку №3 на суму 44 352,00 грн з ПДВ (протоколом погодження розміру орендної плати від 01.10.2021), взявши до уваги вищевикладене та фактичні переплати по орендних платежах дійшов висновку, що на користь ТОВ "Логістек" у встановленому загальному розмірі 172 052,00 грн, ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" має право вимагати повернення суми попередньої оплати у вказаному розмірі. Таким чином, задоволення вимог за зустрічним позовом щодо стягнення з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошових коштів у розмірі 172 052, 00 грн буде законними та обґрунтованими, прийнятими з урахуванням фактичних обставин справи та сприятиме відновленню порушеного права позивача за зустрічним позовом.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 заяву ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" витрати на правничу(правову) допомогу в розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, дійшов висновку, що заявлена відповідачем за первісним позовом сума є необґрунтованою, з огляду на що зменшив заявлену до відшкодування суму за надання правничої допомоги позивачу у даній справі до 100 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Логістек" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22 та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити та стягнути з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" 109 598,06 грн заборгованості, 16 064,37 грн пені, 963,86 грн трьох процентів річних, 768,28 грн інфляційних втрат. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено при неповному з`ясуванні судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, а також місцевим господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, місцевим господарським судом проігноровані висновки Верховного Суду, викладені у постанові при розгляді справи в касаційному порядку та які Верховним Судом роз`яснено врахувати при новому розгляді справи судом першої інстанції.

Також, не погоджуючись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Логістек" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22, в частині задоволення заяви ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна", скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

ТОВ "Логістек" вважає, що у місцевого господарського суду були відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення судових витрат, оскільки додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024, в оскаржуваній частині, суперечить засадам верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Логістек" у справі №910/13860/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Логістек" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

23.12.2024, через систему "Електронний суд", ТОВ "Логістек" подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Логістек" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.02.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13860/22. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.01.2025.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 06.01.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Логістек" у справі №910/13860/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Логістек" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22. Об`єднано апеляційній скарги ТОВ "Логістек" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 та на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024у справі №910/13860/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.02.2025.

09.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13860/22.

У судовому засіданні 05.02.2025 оголошено перерву до 24.02.2025.

Розгляд справи призначений на 24.02.2025 не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці з 24.02.2025 до 03.03.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 розгляд апеляційних скарг ТОВ "Логістек" призначено на 12.03.2025.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги

08.01.2025, через систему "Електронний суд", ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" подало відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Логістек" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024у справі №910/13860/22, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Так, на переконання ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна", місцевий господарський суд, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, правомірно дійшов висновку, про відмову в задоволенні переданих Верховним Судом на новий розгляд позовних вимог за первісним позовом про стягнення з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТОВ "Логістек" заборгованості у розмірі 109 598,06 грн, пені в сумі 16 064,37 грн, трьох процентів річних у розмірі 963,86 грн, інфляційних втрат в сумі 768,28 грн та про задоволення переданих Верховним Судом на новий розгляд зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна» грошових коштів у розмірі 172 052,00 грн.

23.01.2025, через систему "Електронний суд", ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" подало відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Логістек" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач за первісним позовом зауважує, що суд першої інстанції, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та враховуючи критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, правомірно зменшив заявлену до відшкодування суму за надання правничої допомоги позивачу у даній справі до 100 000,00 грн.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 12.03.2025 з`явилися представники відповідача за первісним позовом.

Слід зазначити, що 10.03.2025, через відділ діловодства (канцелярії) Північного апеляційного господарського суду, позивачем за первісним позовом подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування вищенаведеного клопотання позивач за первісним позовом посилається на неможливість прибуття його адвоката в судове засідання, призначене на 12.03.2025, через участь останнього в слуханні кримінальної справи №757/16836/21-к у Дарницькому районному суді м. Києва.

Розглянувши клопотання позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач за первісним позовом знав про розгляд цієї справи з моменту відкриття провадження, завчасно повідомлений судом про судове засідання і знав про нього.

Також, колегія суддів зазначає, що товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках свого права користується можливістю залучити будь-якого іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача за первісним позовом.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача за первісним позовом у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційних скарг, просили суд апеляційної інстанції відмовити у їх задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.09.2021 між ТОВ "Логістек" (орендодавець) та ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" (орендар) укладено договір оренди обладнання №010921ОР, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди (найму) обладнання, з характеристиками зазначеними в додатку №2 до цього договору, а саме ваги автоматичного електронного зважування ESIT у кількості 1 шт.

Згідно з пунктом 2.1 договору орендодавець зобов`язаний передати орендарю, а орендар прийняти від орендодавця об`єкт оренди за актом прийому-передачі протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору. Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання акта прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що після закінчення строку дії договору або у разі дострокового припинення дії договору, орендар зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів повернути обладнання орендодавцю за актом прийому-передачі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.4 договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 36 960,00 грн. Орендар вносить орендну плату щомісяця, не пізніше 10-го числа поточного місяця на підставі рахунку, наданого орендодавцем.

Орендар має право на дострокове розірвання цього договору, попередньо повідомивши орендодавця за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору. Орендодавець має право відмовитися від договору та вимагати повернення об`єкту оренди (а також на відшкодування збитків), якщо орендар не вносить орендну плату протягом 30 календарних днів поспіль (пункти 4.2.4, 4.4.2 договору).

За умовами пункту 5.1 договору за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу - за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі та діє 24 місяці. Договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї зі сторін при відсутності підстав, передбачених чинним законодавством та договором, виключно за умови попереднього письмового повідомлення іншої сторони за 30 календарних днів (пункти 6.1, 6.2 договору).

Зміни та доповнення до цього договору вносяться виключно за взаємною згодою сторін у письмовій формі, шляхом укладення додаткової угоди до договору (пункт 8.2 договору).

На виконання умов договору, орендар за користування орендним обладнанням сплатив на користь орендодавця орендну плату в розмірі 36 960,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.09.2021 №855, з призначенням платежу: оплата за оренду обладнання вересень 2021 зг Дог № 010921ОР від 01.09.21, без ПДВ.

01.10.2021 між сторонами підписано протокол погодження розміру орендної плати, який є додатком №3 до договору оренди, та в якому сторони погодили з 01.10.2021 викласти пункт 3.1 чинного договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР в наступній редакції: "3.1. За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 44 352,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 7 392,00 грн щомісячно.

На виконання умов додатку №3, орендар розрахувався з позивачем за оренду майна у жовтні та листопаді 2021 року в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 12.11.2021 №943 на суму 25 000,00 грн, від 26.11.2021 №1044 на суму 10 000,00 грн, від 30.11.2021 №1052 на суму 9 352,00 грн з призначенням платежів: оплата за оренду обладнання жовтень 2021 зг Дог. №010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%, а також платіжним дорученням від 06.12.2021 №1073 на суму 44 352,00 грн з призначенням платежу: оплата за оренду обладнання листопад 2021 зг. Дог. № 010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20 %.

Орендодавець зазначає, що у протоколі погодження розміру орендної плати, який є додатком №4 до договору оренди, сторони погодили з 01.12.2021 викласти пункт 3.1 чинного договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР в наступній редакції: "3.1. За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 119 036,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 19 839,00 грн щомісячно", однак, орендар підписаний додаток №4 від 01.12.2021 орендодавцю не повернув.

Натомість, орендар у грудні 2021 сплатив орендодавцю орендну плату за грудень 2021 року в розмірі 119 036,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.12.2021 №1102 на суму 50 000,00 грн та від 16.12.2021 №1108 на суму 69 036,00 грн з призначенням платежів: оплата за оренду обладнання грудень 2021 зг Дог. № 010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%.

У січні та лютому 2022 року орендар також сплачував орендодавцю орендну плату за січень 2022 року в сумі 119 036,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 12.01.2022 №14 на суму 67 036,00 грн, від 01.02.2022 №90 на суму 52 000,00 грн з призначенням платежів: оплата за оренду обладнання січень 2022 зг Дог. №010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%.

У лютому 2022 року відповідач за первісним позовом частково сплатив позивачеві за первісним позовом орендну плату за лютий 2022 року в сумі 67 036,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18.02.2022 №167 з призначенням платежу: оплата за оренду обладнання лютий 2022 зг Дог. № 010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%.

15.02.2022 орендар надіслав орендодавцю повідомлення №150222 про розірвання договору оренди від 01.09.2021 №010921ОР, а також просив повернути надмірно та помилково перераховані грошові кошти на загальну суму 149 368,00 грн.

22.02.2022 у відповідь на повідомлення про розірвання договору, орендодавець листом №22/02-22 повідомив, що згідно з умовами пункту 4.1.6 договору, договір від 01.09.2021 №010921ОР може бути розірваний не пізніше 15.03.2022. Водночас, просив сплатити заборгованість за лютий 2022 у розмірі 52 864,81 грн, додавши рахунки та акт звірки.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом до ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" про стягнення заборгованості, ТОВ "Логістек" посилається на неналежне виконання зобов`язань за договором оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР, в частині сплати орендних платежів на суму 476 144,00 грн. Крім того, позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню у розмірі 27 394,58 грн, три проценти річних в сумі 2 582,92 грн та інфляційні втрати у розмірі 19 676,65 грн, нараховані за період з 11.03.2022 до 30.06.2022.

У свою чергу, до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" до ТОВ "Логістек" про розірвання договору оренди обладнання від 01.09.2021 №010921ОР та стягнення 172 052,00 грн, надмірно сплачених за вищенаведеним договором оренди обладнання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників відповідача за первісним позовом, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги ТОВ "Логістек" не підлягають задоволенню, оскаржувані рішення не підлягають зміні чи скасуванню виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частин 1, 4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права".

Порядок укладення, зміни та розірвання договору - це нормативно закріплені взаємні дії сторін, спрямовані відповідно на встановлення господарсько-договірних відносин і визначення змісту договірного зобов`язання, їх зміну або припинення.

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За приписами статей 651, 654 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в тій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За умовами пункту 8.2 договору зміни та доповнення до договору вносяться виключно за взаємною згодою сторін у письмовій формі, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Як зазначалось вище, погодження сторонами збільшення розміру орендної плати з жовтня 2021 року відбулося шляхом підписання протоколу погодження розміру орендної плати, який є додатком №3 до договору, що узгоджується з наведеним вище порядком внесення змін до договору, визначеним пунктом 8.2 договору.

Як стверджує ТОВ "Логістек", 01.12.2021 між сторонами підписано протокол погодження розміру орендної плати, який є додатком №4 до договору оренди, в якому погоджено, що розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за договором за місяць становить 119 036,00 грн. У той же час, відповідач за первісним позовом не повернув товариству підписаний обома сторонами додаток №4.

У матеріалах справи відсутній підписаний між сторонами вказаний додаток №4.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частинами 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 1 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК).

За змістом статті 642 ЦК України прийняття пропозиції щодо укладення договору може відбутися не лише шляхом направлення акцепту у вигляді листа (документу, що відображає повне і безумовне погодження, зазначених та відображених у оферті, істотних умов), а й шляхом вчинення дії (дій) з боку акцептанта, зміст та характер якої (яких) відповідає умовам пропозиції укласти договір.

За приписами статей 180, 181 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 08.06.2021 №924/1227/19 вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом (постанова Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №642/8624/19).

Обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди. Моментом укладення договору є одержання оферентом відповіді від акцептанта про прийняття пропозиції. Визначення моменту одержання відповіді залежить від способу укладення договору. Загальноприйнятою є практика, що моментом отримання відповіді у разі укладення договору у формі єдиного документа є момент його підписання, якщо інше не встановлене самим договором чи законом або не випливає із практики ділових відносин між сторонами. Якщо договір укладається шляхом обміну листами, момент укладення договору настає після одержання стороною листа та ознайомлення з прийняттям іншою стороною всіх обумовлених умов договору (постанова Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №922/3783/20).

Таким чином, положення застосованих судами норм законодавства передбачають перед встановленням існування факту згоди на вчинення правочину, яка заперечується іншою стороною правочину, встановлення також факту направлення оферентом відповідної пропозиції про вчинення правочину, а тому вчиненню акцепта повинно передувати направлення пропозиції (оферти).

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази листування ТОВ "Логістек" з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на підтвердження наміру сторін щодо укладення додатку №4 від 01.12.2021 до договору оренди - Протокол погодження розміру орендної плати, відповідно до якого, за твердженням позивача за первісним позовом, з 01.12.2021 розмір орендної плати за користування об`єктом оренди повинен складати 119 036,00 грн.

Крім того, ТОВ "Логістек" не надано жодних доказів щодо факту обміну або направлення будь-якої пропозиції чи вказаного додатку №4 від 01.12.2021 до договору оренди обладнання ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" для його укладення.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про безпідставність доводів позивача за первісним позовом щодо нарахування орендної плати відповідачу за первісним позовом у розмірі визначеним спірним додатком №4 до договору, оскільки він між сторонами не погоджений та не укладений у встановленому пунктом 8.2 договору порядку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору оренди обладнання та додатку №3 до договору, який підписаний сторонами без зауважень, орендар розрахувався з орендодавцем за оренду майна з моменту укладення договору до листопада 2021 року включно в повному обсязі.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 10.12.2021 ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" перерахувало ТОВ "Логістек" 50 000,00 грн з ПДВ за оренду обладнання у грудні 2021 року за договором оренди обладнання, згідно з платіжним дорученням №1102, що складає собою фактичну переплату у сумі на 5 648,00 грн від суми визначеної додатком №3 Протоколу погодження розміру орендної плати (орендна плата згідно з Протоколом - 44 352,00 грн).

16.12.2021 ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" перерахувало ТОВ "Логістек" 69 036,00 грн за договором оренди обладнання, згідно з платіжним дорученням №1108, що складає собою фактичну переплату у сумі 69 036,00 грн, а у період з 01.12.2021 до 31.12.2021 переплата складає - 74 684,00 грн (69 036,00 грн + 5 648,00 грн).

В подальшому, 12.01.2022 ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" перераховано ТОВ "Логістек" 67 036,00 грн за оренду обладнання за договором оренди, згідно з платіжним дорученням №14, що складає собою фактичну переплату за січень 2022 року в сумі 22 684,00 грн.

Також, за оренду обладнання за лютий 2022 року, ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" перерахувало ТОВ "Логістек" 52 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2022 №90, що складає собою фактичну переплату у сумі 52 000,00 грн.

18.02.2022 за оренду обладнання за лютий 2022 року ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" платіжним дорученням №167 перерахувало ТОВ "Логістек" 67 036,00 грн, що складає собою фактичну переплату у сумі 22 684,00 грн, а в період з 01.02.2022 до 28.02.2022 загальна сума переплати складає 74 684,00 грн (52 000,00 грн + 22 684,00 грн).

Всього загальна сума передоплати за договором оренди обладнання ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" ТОВ "Логістек" становить 172 052,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 286 ГК України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).

У матеріалах справи відсутня додаткова угода до договору оренди, якою б було погоджено між сторонами, що з 01.12.2021 збільшується розмір орендної плати за користування об`єктом оренди на 119 036,00 грн за місяць, а здійснені ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" фактичні переплати в грудні 2021 року та січні 2022 року на користь ТОВ "Логістек" не змінюють умови договору оренди, оскільки це суперечить приписам статті 654 ЦК України та пункту 8.2 договору, яким передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться виключно за взаємною згодою сторін в письмовій формі, шляхом укладення додаткової угоди до даного договору.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що вимоги ТОВ "Логістек" за первісним позовом, в частині стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 109 598,06 грн, яка складається із залишку орендної плати за лютий 2022 року, про яку позивач не заявив в позові (період заявлених вимог з 11.03.2022 до 30.06.2022) в сумі 52 000,00 грн та орендної плати з 01.03.2022 до 15.03.2022 (дата розірвання договору) в сумі 57 598,06 грн є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того Верховний Суд, направляючи дану справу на новий розгляд, звернув увагу на те, що попередні суди не дослідили обставини можливості користуватись ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" орендованим приміщенням з 24.02.2022 до дати розірвання договору - 15.03.2022.

Як зазначалось вище, 15.02.2022 орендар надіслав орендодавцю повідомлення №150222 про розірвання договору оренди.

22.02.2022, у відповідь на повідомлення про розірвання договору, орендодавець листом №22/02-22 повідомив, що згідно з умовами пункту 4.1.6 договору, договір від 01.09.2021 №010921ОР може бути розірваний не пізніше 15.03.2022.

Враховуючи, що з 24.02.2022 в Київській області проходили активні бойові дії через збройну агресію російської федерації проти України, вказане створювало реальну загрози життю, здоров`ю та безпеці працівників ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна", а тому починаючи з 24.02.2022 користування об`єктом оренди товариством припинилося, що не заперечується самим ТОВ "Логістек".

Згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 №914/2857/20 вказав, що відповідно до частини 6 статті 762 ЦК України орендар вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати, якщо він з незалежних обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном. У разі коли за відповідний період часу, протягом якого орендоване майно не використовувалось, орендну плату було внесено, орендар вправі вимагати її повернення. При цьому, з наведених норм законодавства випливає, що для звільнення орендаря від внесення орендної плати або повернення сплаченої орендної плати через неможливість використання орендованого майна з незалежних від орендаря обставин, не має необхідності внесення відповідних змін до договору оренди.

Враховуючи, що ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" з 24.02.2022 не користувалося орендованим майном, з урахуванням розміру орендної плати визначеної у додатку №3 на суму 44 352,00 грн з ПДВ, взявши до уваги вищевикладене та фактичні переплати по орендних платежах на користь ТОВ "Логістек" у встановленому загальному розмірі 172 052,00 грн, на переконання судової колегії, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" має право вимагати повернення суми попередньої оплати у вказаному розмірі.

З огляду на наведене, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення з ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТОВ "Логістек" 109 598,06 грн заборгованості, 16 064,37 грн пені, 963,86 грн трьох процентів річних, 768,28 грн інфляційних втрат та про задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Логістек" на користь ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошових коштів у розмірі 172 052,00 грн.

Щодо додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 колегія суддів зазначає таке.

22.11.2024, через систему "Електронний суд", ТОВ "Баннерман Волд Клас Фарм Україна" подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ "Логістек" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 180 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат заявником додано копії: договору про надання правової допомоги від 27.06.2022, додаткових угод від 21.02.2023 №1-1, від 02.03.2023 №2, від 03.07.2023 №2-2, від 05.12.2023 №3-1, від 22.11.2024 №4 до договору від 27.06.2022, ордера адвоката, акта приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2024 №22/11, детального опису робіт від 22.11.2024 та платіжної інструкції від 03.03.2023 №27.

Частиною 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного Суду у справі №916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, погоджується з місцевим господарським судом, що заявлена відповідачем за первісним позовом сума є необґрунтованою.

Аналогічна правова позиція щодо застосування критерію необґрунтованості та неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, з посиланням зокрема, на незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у господарському суді та на тривалість судових засідань міститься у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2020 у справі №915/1654/19.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з позивача за первісним позовом підлягає стягненню 100 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у даній справі понесених відповідачем за первісним позовом.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданих ним апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваних рішеннях.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги ТОВ "Логістек" задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 судом не здійснюється, оскільки сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України "Про судовий збір" не передбачена.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістек" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/13860/22 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/13860/22 покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістек".

5. Матеріали справи №910/13860/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 25.03.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов