ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. Справа№ 910/6807/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Атаманюк В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви

Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/6807/24 господарського суду міста Києва (суддя Трофименко Т. Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО"

про стягнення 2 751 671,59 грн

В С Т А Н О В И В :

В червні 2024 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" про стягнення 2 751 671,59 грн, з яких: 1 803 422,28 грн основного боргу за надані послуги з розподілу електричної енергії, 159 148,65 грн пені, 641 228,47 грн інфляційних втрат та 147 872,19 грн 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.09.2024 у справі № 910/6807/24 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 1 803 422,28 грн боргу за надані послуги з розподілу електричної енергії, пеню у розмірі 100 000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 641 228,47 грн, 3% річних у розмірі 147 872,19 грн та судовий збір у розмірі 33 020,06 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/6807/24 задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 33729,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 по справі № 910/6807/24 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В. апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" залишено без задоволення. Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/6807/24 залишено без змін.

17.02.2025 через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, які понесені позивачем, у зв`язку із розглядом справи № 910/6807/24 в суді апеляційної інстанції. До заяви доданий акт приймання - передачі наданих послуг № 106 від 17.02.2025. Розгляд даної заяви позивач просив здійснювати без участі представника позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І.П., судді Владимиренко С.В., Демидова А.М.) призначено до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/6807/24 господарського суду міста Києва у судовому засіданні на 19.03.2025. Встановлено строк для подачі пояснень або заперечень щодо поданої заяви до 14.03.2025 (включно).

12.03.2025 через систему "Електронний суд" до суду апеляційної інстанції від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні заяви.

У судове засідання 19.03.2025 представник Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" підтримав свої заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення і просив відмовити в її задоволенні.

Викладене у заяві про ухвалення додаткового рішення клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про розгляд заяви у справі без участі його представника судом задоволена.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та відповідні заперечення, суд апеляційної інстанції вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В заяві про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Із змісту поданої позивачем заяви вбачається, що на підтвердження понесення витрат надано акт приймання - передачі наданих послуг № 106 від 17.02.2025, підписаний з Адвокатським об`єднанням "Перший Радник", яким підтверджено надання правничої допомоги - підготовка та подання 22.01.2025 через систему "Електронний суд" відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2024.

Матеріали справи містять копію договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, укладеного з адвокатським об`єднанням "Перший радник", п. 4.2. якого розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом приймання - передачі наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Суд враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача викладені у запереченні щодо стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу не є клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Доводи наведені у вказаних запереченнях фактично є декларативними. Доказів або обґрунтувань щодо суми заявлених позивачем витрат, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність такого розрахунку або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, відповідач не надав. Отже, колегія суддів, розглянувши доводи відповідача викладені в запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, дійшла висновку про їх недоведеність.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям та є підтвердженими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у заявленій сумі.

Керуючись ст.ст. 129, 244, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/6807/24 задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (вул. Новокостянтинівська, 20, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 41946011) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна додаткова постанова складена 24.03.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко