ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2554/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Г.В.Фатєєва

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за участтю третіх особ, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до відповідачів: 1. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ); 2. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ); 3. Приватного підприємства Промінь (65112, Одеська обл., місто Одеса, вул. Корольова академіка, будинок 112, корпус 2, квартира 20, ) про визнання недійсними договори купівлі продажу частки у статутному капіталі, актів приймання-передачі частки у статутному капіталі, протоколу загальних зборів підприємства та змін до Статуту

за участю представників:

від позивача: Сергеєв Д.С- по довіреності;

від 3-ої особи ОСОБА_2 : Стетюра А.І.

від 3-ої особи ОСОБА_6 :Ворошолова Д.Ю.

від відповідачів1,2: Серт О.В.- по довіреності

від відповідача 3: Ущаповський Р. В - по довіреності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.06.2024 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху.

26.06.2024 до господарського суду надійшла заява (вх. №24949/24) від ОСОБА_1 про усунення недоліків, якою усунуті недоліки поданої позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2024р. провадження по справі №916/2554/24 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

02.07.2024 р. від представника Відповідачів 1 та 2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, яка була задоволена судом.

08.07.2024р. від представника Відповідачів 1 та 2 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

16.07.2024р. від представника Позивача надійшло заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

18.07.2024р. від представника Відповідачів 1 та 2 надійшов відзив на позовну заяву.

22.07.2024р. від представника Поизвача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду від 30.09.2024р. по справі № 916/2554/24 клопотання ОСОБА_1 від 22.07.2024 (вх.№27677/24) про витребування доказів по справі №916/2554/24 - задоволено. Витребувано: 1) у Вознесенської районної державної адміністрації (код 04056641, 56500, Миколаївська область, місто Вознесенськ, площа Центральна 1) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Приватного підприємства «Промінь»; 2) у ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ):- належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь», укладений між гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 від 03.03.2021р.;- належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь», підписанний гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 від 03.03.2021р.- належним чином завірену копію Статуту ПП «Промінь», затверджений Протоколом Загальних зборів ПП «Промінь» від 03.03.2021р.- належним чином завірену копію протоколу Загальних зборів ПП «Промінь» від 03.03.2021р. 3) у ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ); - належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь», укладеного між гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_1 від 03.03.2021р., - належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь», підписану гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_1 від 03.03.2021р. 4) у приватного нотаріуса Омельчук І.М.(свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № АДРЕСА_7 ) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, що зберігаються у приватного нотаріуса на підставі яких Приватним нотаріусом Омельчук І.М. було посвідчено підписи на наступних документах: - акт приймання-передачі частки у Статутному Капіталі Приватного підприємства «Промінь» від 03.03.2021р. (зареєстровано в реєстрі за № 87,88); - акт приймання-передачі частки у Статутному капіталі Приватного Підприємства «Промінь» від 03.03.2021р. (зареєстровано в реєстрі № 95,96); - протокол Загальних Зборів учасників (засновників) № 18/02-21 від 03.03.2021 (зареєстровано в реєстрі 97,98,99) та копії відповідних сторінок у журналі реєстрації нотаріальних дій.

30.09.2024р. до суду від представника Поизвача надійшло клопотання про залучення заяв свідків. До клопотання було долучено Заяву свідка ОСОБА_7 від 26.09.2024р., посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Банєвою С.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 1451) та Заяву свідка ОСОБА_8 від 26.09.2024р., посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Банєвою С.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 1452).

17.10.2024р. до суду від Вознесенської районної державної адміністрації надійшов лист, згідно якого Вознесенька районна державна адміністрація повідомила про відсутність реєстраційної справи Приватного Підприємства «Промінь» та про знаходження реєстраційної справи приватного підприємства «Промінь» в Юридичному департаменті Одеської міської ради.

17.10.2024р. від Приватного нотаріуса Омельчук Ірини Миколаївни надійшов лист від 14.10.2024р. Вих. № 158/01-16 разом із додатками: 1. Копією витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій; 2. Копією витягу із справи 01-09.

21.10.2024р. від представника Відповідачів 1 та 2 надійшла заява про виконання Ухвали разом із додатками.

31.10.2024р. від представника Позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

25.11.2024р. Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 916/2554/24 клопотання ОСОБА_1 від 31.10.2024 (вх.№39509/24) про витребування доказів по справі №916/2554/24 - задоволено. Витребувано у Юридичного департаменту Одеської міської (, 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6,) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Приватного підприємства «Промінь»().

25.11.2024р. від ОСОБА_6 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача.

25.11.2024р. від ОСОБА_2 надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на боці Позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2024р. по справі № 916/2554/24 задоволено заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про залучення їх до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Залучено до участі у справі №916/2554/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ). Залучено до участі у справі №916/2554/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

11.12.2024р. від Відділу документального та інформаційного забезпечення Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли належним чином завірені копії документів реєстраційної справи № 7155 у двох томах щодо Приватного підприємства «Промінь».

20.01.2025р. від ОСОБА_9 надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву разом із додатками.

20.01.2025 від представника Позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

22.01.2025р. від представника ОСОБА_2 надійшли пояснення по справі разом із додатками.

23.02.2025р. протокольною Ухвалою по справі № 916/2554/24 судом закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

13.03.2025р. від представника Позивача надійшло клопотання про виправлення механічної помилки у прохальній частині позовної заяви.

13.03.2025р. судом в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2021 р. між гр. ОСОБА_1 (Позивачем) та гр. ОСОБА_4 (Відповідачем1) було укладено договір купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь» (Договір1), що складає 40% у статутному капіталі ПП «Промінь».

Згідно пункту 1 Договору1, Продавець продає частину своєї частки у статутному капіталі у розмірі 400 000,00 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок, що складає 40% (сорок) відсотків у статутному капіталі ПП «Промінь», а Покупець купує вищезазначену частину частки статутного капіталу шляхом підписання Договору купівлі-продажу частки корпоративних прав частки у статутному капіталі ПП «Промінь».

Відповідно до п. 4 Договору1, Продаж належних Продавцю прав засновника (власника) Підприємства, що відповідають 40 відсоткам Статутного капіталу Підприємства, за домовленістю сторін, вчинено за 4000,00 грн. (чотири тисячі) гривень 00 копійок, які Покупець передав Продавцю до моменту підписання цього Договору.

03.03.2021 р. між гр. ОСОБА_1 (Позивачем) та гр. ОСОБА_5 (Відповідачем2) було укладено договір купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь» (Договір2), що складає 15% у статутному капіталі ПП «Промінь».

Згідно пункту 1 Договору2, Продавець продає частину своєї частки у статутному капіталі у розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що складає 15% (п`ятнадцять) відсотків у статутному капіталі ПП «Промінь», а Покупець купує вищезазначену частину частки статутного капіталу шляхом підписання Договору купівлі-продажу частки корпоративних прав частки у статутному капіталі ПП «Промінь».

Відповідно до п. 4 Договору2, Продаж належних Продавцю прав засновника (власника) Підприємства, що відповідають 15 відсоткам Статутного капіталу Підприємства, за домовленістю сторін, вчинено за 1500,00 грн. (тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок, які Покупець передав Продавцю до моменту підписання цього Договору.

03.03.2021 р. між Позивачем та Відповідачем1 було складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь».

03.03.2021 р. між Позивачем та Відповдачем2 було складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь».

03.03.2021 р. приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області було засвідчено справжність підписів Позивача та Відповідачів 1 та 2 на Протоколі Загальних зборів учасників (засновників) № 18/02-21, яким було здійснено розподіл Статутного капіталу Підприємства та затверджено зміни до Статуту.

Згідно п. 6.1. Статуту ПП «Промінь» в редакції від 20.07.2019 р., що діяла станом на 03.03.2021р., «Учасник Підприємства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам Підприємства».

20 липня 2021 р. Загальними зборами ПП «Промінь» було затверджено нову редакцію Статуту підприємства, згідно якого пунктом 6.1. Статуту в новій редакції передбачено: « 6.1. Власник Підприємства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одній або кільком особам, які не є учасниками Підприємства (третім особам).

17.10.2022 року між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 було укладено купівлі-продажу частки (частини) в статутному капіталі Приватного підприємства «Промінь».

17.10.2022 року гр. ОСОБА_1 було складено розписку, згідно якої гр. ОСОБА_1 підтверджує факт отримання грошових коштів в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. від ОСОБА_2 в рахунок продажу частки у статуному капіталі Приватного підприємства «Промінь» в розмірі 30%.

10.11.2022 року між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Промінь».

10.11.2022 року гр. ОСОБА_1 було складено розписку, згідно якої гр. ОСОБА_1 підтверджує факт отримання грошових коштів в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) грн. від ОСОБА_6 в рахунок продажу частки у статутному капіталі ПП «Промінь» в розмірі 70%.

24 грудня 2019 р. між ПП «Компанія «Софторг» (одним з власників якої є Відповідач1, а директором на момент укладення договору був Відповідач2, та ПП «Промінь» було укладено Договір оренди обладнання № 2412-19.

Згідно вказаного Договору оренди обладнання та Додаткової угоди № 1 від 24 грудня 2019 р., Акту приймання-передачі обладнання від 24 грудня 2019р., Додаткової угоди № 2 від 26 грудня 2020р., Акту прийому-передачі обладнання від 26 грудня 2019 року, Додаткової угоди № 4 від 15 січня 2020 р., Акту прийому-передачі обладнання від 15 січня 2020 року, Додаткової угоди № 3 від 29 січня 2020 р., Акту прийому-передачі обладнання від 29 січня 2020 р., ПП «Компанія «Софторг» в особі Відповідача2 надає, а ПП «Промінь», в особі Позивача приймає в строкове платне використання наступне майно: Автоматична швейна машина JUKI APW896NS12ZR2K/SP46NAA/SA127 -1шт.; Автоматична швейна машина JUKI PS800SB8045AKX-AA 1шт.; Автоматична швейна машина JUKI WS-9080 1шт.; Автоматична швейна машина Jack JK-T1310F1-D 1шт.; Автоматична швейна машина Jack JK-T2210-F3 1шт.; Автоматична швейна машина Jack JK 2210-F3 1шт.; Розкрійне промислове обладнання для нарізання тканин, стрічок, бейки: модель JUCK JK-120LR/DS-120LR 1шт.; Швейна промислова машина Jack JK-T1900BH -1 шт.; Швейна промислова машина Jack JK58750G-405 2шт.

12 грудня 2022 року між ПП «Компанія «Софторг» та ПП «Промінь» укладено Додаткову угоду про розірвання № 12/12/22 до Договору оренди обладнання № 2412-19 від 24 грудня 2019 року.

12 грудня 2022 р. між ПП «Компанія Софторг» та ПП «Промінь» підписано Акт прийому-передачі до додаткової угоди про розірвання № 2412-19 від 24 грудня 2019 року до Договору оренди обладнання №2412-19, згідно якого ПП «Промінь» передав у повному обсязі вищевказане обладнання ПП «Компанія «Софторг».

Згідно видаткової накладної № 7387 від 31 жовтня 2022р. ФОП «Бушуєва Ольга Анатоліївна» продала, а ПП «Промінь-2020» придбало наступне обладнання: Швейна промислова машина Jack JK799S-4-M03/333 1 од.; Автоматична швейна машина Jack JK-T1310F1-D 1 од.; Швейна промислова машина Jack JK-T1900BH 1 од.; Автоматична швейна машина Jack JK-T2210-F3 2 од.; Швейна промислова машина Jack JK58750G-405 2 од.; Швейна промислова машина Jack A2S-4CZ 3 од.

Згідно видаткової накладної № 7386 від 31 жовтня 2022 р., ФОП «Гойман Сергій Володимирович» продав, а ПП «Промінь-2020» придбало наступне обладнання: Racing PS Standart 1 од.; Автоматична швейна машина JUKI APW896NS12ZR2K/SP46NAA/SA127 1 од.; Автоматична швейна машина JUKI APW896NS12ZR2K/SP46NAA/SA127 1 од.; Машина для вивороту і підрізування коміра, модель ОМ-102 1 од.; Розкрійне промислове обладнання для нарізання тканин, стрічок, бейки: модель JUCK JK-120LR/DS-120LR 1 од.; Машина для нарізування стрічки (термоніж) SK-988 1 од.; Стіл прасувальний прямокутного типу, модель UP102K 1 од.; Промисловий прес для дублювання тканин Dison DS-T38 2 од.; Автоматична швейна машина JUKI PS800SB8045AKX-AA 2 од.

07.08.2020 р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галій Т.С. було нотаріально посвідчено довіреність видану ОСОБА_4 на імя ОСОБА_10 . На підставі вказаної довіреності Рублевський А.П. розписався від імені ОСОБА_4 у Договорі1, Акті прийманння-передачі частини НОМЕР_7 та Протоколі загальних зборів Учасників Товариства.

На підтвердження своїх доводів Позивачем було надано суду нотаріальні заяви свідків, а саме:

заяву свідка ОСОБА_7 , у якій остання повідомила, що працює на посаді директора ПП «Промінь» з 17 листопада 2017 р. по теперішній час. Станом на 03.03.2021 р. ОСОБА_7 працювала у ПП «Промінь» на посаді директора. З 20 липня 2019р. та до моменту продажу корпоративних прав ПП «Промінь» громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ОСОБА_7 знала як єдиного засновника підприємства ОСОБА_1 . Громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як засновників ПП «Промінь» ОСОБА_7 ніколи не знала. Так, у 2021 року ОСОБА_7 було відомо про намір засновника ПП «Промінь» ОСОБА_1 здійснити купівлю-продаж обладнання необхідного для виробництва. Також, ОСОБА_7 було відомо про намір ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оформити купівлю-продаж відповідного обладнання шляхом укладення фіктивних правочинів купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Промінь». Але, зареєструвати вищевказані договори сторонам не вдалося, у зв`язку із забороною таких дій Статутом підприємства. В подальшому дане обладнання було придбано ОСОБА_1 у громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 через Фізичних осіб підприємців яких надали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, до 03.03.2021 р. ПП «Промінь» контактувало із громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки останні надавали в оренду підприємству обладнання. Таким чином, ОСОБА_7 відомо, що договори купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Промінь», акти приймання-передачі часток у статутному капіталі ПП «Промінь» були укладені громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 «про людське око», а саме фіктивно, оскільки вказані особи не мали на меті настання наслідків, обумовлених вказаними правочинами.

З 03.03.2021 року та до моменту надання відповідної заяви свідка громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не поводили себе, як засновники підприємства. Жодного разу вказані громадяни не контактували з ОСОБА_7 , не цікавились станом підприємства, наявностей заборгованості чи прибутку, не просили скликати загальні збори, не з`являлися особисто, не телефонували та не робили будь-яких інших дій, які властиві засновникам підприємства. ОСОБА_1 навпаки у період з 03.03.2021 р. та до моменту продажу корпоративних прав підприємства громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_6 поводив себе як засновник підприємства, в тому числі, але не виключно весь час контактував з ОСОБА_7 та з працівниками підприємства, контролював діяльність підприємства на усіх етапах, здійснював пошук нових клієнтів та замовлень, контролював весь процес виробництва. Цікавився фінансовим станом підприємства, контролював сплату податків та баланс на рахунку. Крім того, пізніше до Статуту підприємства були внесені відповідно зміни та усунуті обмеження на продаж корпоративних прав підприємства третім особам.

Заяву свідка ОСОБА_8 , яка повідомила наступне: що працювала на посаді бухгалтера ПП «Промінь» з 02.10.2019р. по 31 грудня 2022 р. Весь цей час знає як єдиного засновника підприємства ОСОБА_1 . Громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як засновників ПП «Промінь» ніколи не знала. До 03.03.2021 р. підприємство контактувало із громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки останні надавали в оренду нашому підприємству обладнання. Про будь-які інші відносини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із ОСОБА_1 ОСОБА_8 невідомо. З 03.03.2021 року та до моменту подання відповідної заяви свідка громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не поводили себе, як засновники підприємства. Жодного разу вказані громадяни не контактували з ОСОБА_8 , не цікавились балансом підприємства, наявностей заборгованості чи прибутку, не цікавились станом рахунків, не з`являлися особисто, не телефонували та не робили будь-яких інших дій, які властиві засновникам підприємства. ОСОБА_1 навпаки у період з 03.03.2021 р. та до моменту продажу корпоративних прав підприємства громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_6 поводив себе як засновник підприємства, контактував з ОСОБА_8 та з працівниками підприємства, контролював діяльність підприємства на усіх етапах, цікавився станом рахунків, просив скинути йому звіт, контролював сплату податків та баланс на рахунку.

З витребуваної судом реєстраційної справи ПП «Промінь» вбачається, що державної реєстрації зміни засновників ПП «Промінь» на підставі Договорів 1 та 2 та Протоколу Загальних зборів ПП «Промінь» від 03.03.2021р. проведено не було.

Також в матеріалах справи відсутня редакція Статуту ПП «Промінь», затверджена Протоколом Загальних зборів ПП «Промінь» від 03.03.2021р., оскільки Позивач повідомив, що в нього вона відсутня та заявив відповідне клопотання про витребування доказів, в свою чергу Відповідачі 1 та 2 на виконання Ухвали про витребування доказів від 30.09.2024р. повідомили суд про відсутність в них відповідної редакції Статуту ПП «Промінь».

Позивач зазначає, що на момент звернення з позовом, жодних реальних дій спрямованих на настання наслідків обумовлених у вищевказаних правочинах сторони не вчинили, реєстрацію змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не провели, а ні щодо складу учасників підприємства, а ні щодо нової редакції Статуту.

Позивач вважає вказані вище договори купівлі-продажу частки корпоративних прав, акти приймання-передачі частки корпоративних прав, Рішення загальних зборів оформлене Протоколом загальних зборів учасників та зміни до Статуту підлягають визнанню недійсними з моменту їх укладення, у зв`язку з тим, що насправді сторони мали на меті здійснити купівлю-продаж обладнання, що належало афілійованим особам Відповідачів 1 та 2, право продажу часток у статутному капіталі не учасникам ПП «Промінь» було заборонено Статутом, продаж було вчинено за вартість в сто разів нижчою номінальної вартості частки, жодних дій на виконання вказаних правочинів сторонами вчинено не було, реєстрацію змін учасників підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проведено не було.

Також Позивач зазначає, що ОСОБА_10 не мав права підписувати відповідний правочин щодо купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ПП «Промінь» від імені Філімонова, оскільки такі повноваження не були надані йому довіреністю від 07.08.2020 р., посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Галій Т.С. У своїй позовній заяві Позивач окремо вказує на недійсність правочинів укладених ОСОБА_10 від імені ОСОБА_4 та детально обгрунтовує такі свої доводи. Крім того, до моменту подання позову з метою рейдерського захоплення підприємством ОСОБА_4 не було вчинено жодних дій на погодження правочину укладеного представником із перевищенням повноважень.

Позивач звертає увагу і на те, що усі сторони оспорюваних правочинів мали можливість вчинити дії направлені на державну реєстрацію внесення змін до ЄДР, пов`язаних із зміною складу засновників. Відповідач 1 міг самостійно це зробити чи за допомогою представника, те ж само стосується і Відповідача 2

Проте вказаних дій не було зроблено. Оскільки справжня причина неможливості внесення таких змін за фіктивними договорами полягала в невідповідності таких правочинів пункту 6.1 Статуту. І коли сторони фіктивних правочинів дізнались про це, то більше жодних спроб такої реєстрації і не вчиняли. Оскільки при укладенні таких правочинів сторони насправді мали зовсім іншу мету, а саме купівлю-продаж відповідного обладнання, яке на той час надавалось Відповідачами 1 та 2 в оренду через афілійованих осіб. В подальшому сторони здійснили купівлю-продаж цього обладнання але іншим шляхом.

Таким чином, у зв`язку з реалізації справжньої мети укладення спірних правочинів іншим шляхом мета їх державної реєстрації відпала. Саме тому, знаючи що вищевикладені правочини були укладені фіктивно, «про людське око» і на момент їх укладення сторони не мали на меті настання реальних правових наслідків Позивач та Відповідачі не вчинили жодних дій для реєстрації відповідних змін у складі засновників.

Відповідачі 1 та 2 зазначають, що умовами зазначених договорів передбачено, що ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали частки в статутному капіталі ПП «Промінь» у наступних розмірах: - ОСОБА_4 придбав 40% частки в статутному капіталі ПП «Промінь», що складає 400 000,00 грн.; - ОСОБА_5 придбав 15 % частки в статуному капіталі ПП «Промінь», що складає 150 000,00 грн.

03.03.2021р. між ОСОБА_1 , як власником частки в розмірі 100% статуного капіталу ПП «Промінь», та ОСОБА_4 і ОСОБА_11 підписано акти приймання-передачі часток в статуному капіталі, відповідно до яких: - ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_4 прийняв 40% частки в статуному капіталі ПП «Промінь», що складає 400 000,00 грн.; - ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 прийняв 15% частки в статуному капіталі ПП «Промінь», що складає 150 000,00 грн.

Справжність підписів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (в особі представника) та ОСОБА_5 на актах приймання-передачі засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчуком І.М., бланк НМР №058881, балнк НМР №058876..

03.03.2021р. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписано протокол загальних зборів учасників (засновників) ПП «Промінь» № 18/02-21 від 03.03.2021р., на яких прийнято рішення про зміну складу учасників підприємства та про затвердження статуту підприємства в новій редакції

Вказаними рішеннями ОСОБА_4 та ОСОБА_12 були включені до складу учасників підприємства, цим же рішенням розподілено статутний капітал ПП «ПРОМІНЬ» наступним чином: ОСОБА_1 належить 45% частки, ОСОБА_4 40% частки, ОСОБА_12 15% частки. Також вказаними рішеннями затверджено статут ПП «ПРОМІНЬ» у новій редакції.

Справжність підписів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (в особі представника) та ОСОБА_12 на протоколі загальних зборів учасників (засновників) ПП «ПРОМІНЬ» №18/02-21 від 03.03.2021 р. засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчуком І.М., бланк НМР №058872, бланк НМР №058873.

Перешкодою для внесення відповідних змін про учасників ПП «ПРОМІНЬ» до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стала неналежна робота юриста, представника ОСОБА_4 ОСОБА_10 , який не виконав належним чином договір доручення від 07.08.2020 р., на виконання якого видано довіреність від 07.08.2020 р., посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галій Т.С.

ОСОБА_10 діяв від імені ОСОБА_4 , від його імені підписав договір купівлі-продажу частки корпоративних прав від 03.03.2021 р., акт приймання-передачі частки корпоративних прав від 03.03.2021 р., протокол загальних зборів учасників (засновників) ПП «ПРОМІНЬ» №18/02-21 від 03.03.2021 р., статут ПП «ПРОМІНЬ» у новій редакції. Також він був уповноваженим на внесення відповідних змін про учасників ПП «ПРОМІНЬ» до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як від імені ОСОБА_4 , так і від імені ОСОБА_12 , однак вказаного із невідомих причин не вчинив.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 .

Виявилося, що ОСОБА_10 не вчинив реальних дій щодо внесення відповідних змін про учасників ПП «ПРОМІНЬ» до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Про порушення своїх прав ОСОБА_4 дізнався в грудні 2023 р., також після цього повідомив про це ОСОБА_12 , який добровільно мобілізований до лав ЗСУ.

Від ПП «Промінь» відзиву на позов не надходило. В судовому засіданні 13.03.2024р. представник ПП «Промінь» визнав позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_6 вказує, що 10.11.2022 року за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «ПРОМІНЬ» придбав у ОСОБА_1 70% статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ», що складає 700 000 (сімсот тисяч) гривень. Відповідно до п. 3.1. Договору від 10.11.2022 року ціна договору визначається за домовленістю сторін та складає 700 000 (сімсот тисяч) гривень. Згідно п. 3.2. Договору від 10.11.2022 року продавець отримав, а покупець сплатив ціну цього Договору до моменту підписання цього договору. За сталою практикою Верховного Суду включення в договір положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою. Так, ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_1 обумовлену грошову суму за 70 % статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ», що підтверджується розпискою, написаною власноруч ОСОБА_1 .

Станом на день придбання ОСОБА_6 частки у розмірі 70 % статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ», відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був володільцем 70 % статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ» та мав право відчужувати частки у відповідному розмірі. Так само станом на день придбання ОСОБА_6 частки у розмірі 70 % статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ» жодних відомостей про нібито відчуження 03.03.2021 року ОСОБА_1 часток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містив, що підтверджується витребуваними матеріалами реєстраційної справи ПП «ПРОМІНЬ». З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів можна дійти висновку про те, що ймовірно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення спірних правочинів, з огляду на те, що вартість часток, які нібито були відчужені ОСОБА_1 в сто разів нижча за номінальну вартість; не здійснення реєстрації переходу частки корпоративних прав ПП «ПРОМІНЬ» всупереч Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». ОСОБА_6 є добросовісним набувачем частки корпоративних прав у розмірі 70 % статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ».

ОСОБА_2 вказує, що 17.10.2022 року відповідно до умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, ОСОБА_2 придбала у ПП «ПРОМІНЬ» в особі ОСОБА_1 30% статутного капіталу ПП «ПРОМІНЬ», що становило 300 000 (триста тисяч) гривень і складало частку у статутному капіталі підприємства у розмірі 30% частки у статутному капіталі ПП «ПРОМІНЬ». Відповідно до пункту 3.2. Договору продавець ОСОБА_1 отримав, а покупець ОСОБА_2 сплатила обумовлену суму договору у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, що також підтверджується розпискою від 17.10.2022 року. Тобто, на підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем. Вона здійснила купівлю-продаж частки у статутному капітані ПП «ПРОМІНЬ» за ринковою вартістю, сплатила за це реальні кошти, зробила усі дії пов`язані із реєстрацією свого права відповідно до чинного на той момент законодавства України. Вважаємо, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не здійснили жодних дій стосовно придбання часток у статутному капітані ПП «ПРОМІНЬ». - Не провели державну реєстрацію - Не сплатили реальну суму за частки, що виражається у занижені суми коштів у 100 разів. - Майже три роки не турбувалися підприємством, що підпадає під принцип суперечливої поведінки.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку суд дійшов наступних висновків:

Щодо правового становища приватних підприємств в Україні.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи (частина перша статті 113 цього ж Кодексу)

Частиною першою статті 63 ГК України передбачена класифікація підприємств за ознакою форми власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.06.2019 у справі № 917/1338/18 (провадження № 12-23гс19) погодилась із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 917/1887/17, що характеристика юридичної особи як приватного підприємства - це характеристика того, на підставі якої власності його створено.

Отже, приватне підприємство - це не окрема організаційно-правова форма юридичної особи, а класифікуюча ознака юридичних осіб залежно від форми власності.

Разом із цим за ознакою наявності чи відсутності учасників юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку. Отже, якщо приватне підприємство створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), то таке приватне підприємство є підприємницьким товариством.

Встановлення виду підприємницького товариства, до якого належить приватне підприємство, а саме, що приватне підприємство є господарським товариством (зокрема, товариством з обмеженою або додатковою відповідальністю) або кооперативом (зокрема, сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням), у кожному конкретному випадку зумовлюватиме застосування до спірних правовідносин відповідного законодавства, зокрема законів України «Про господарські товариства», «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», «Про кооперацію», «Про сільськогосподарську кооперацію».

Для визначення виду підприємницького товариства, до якого належить ПП «Промінь» у цій справі, слід виходити з такого.

Оскільки, ПП «Промінь» створено з метою здійснення ринкових взаємовідносин і отримання прибутку шляхом виконання робіт і надання послуг у сферах, визначених предметом його діяльності; ПП «Промінь» має статутний капітал, та не встановлено наявності в його статуті положень, які передбачають, що один член кооперативу має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, а також що його учасники несуть відповідальність за зобов`язаннями приватного підприємства.

ПП «Промінь» не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством. Згідно із частиною третьою статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Отже, за загальним правилом учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом). У такому випадку ПП «Промінь» не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю, а відповідно до статті 84 ЦК України в чинній редакції, яка встановлює вичерпний перелік підприємницьких товариств, таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю або виробничим кооперативом (сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням).

Визначальною ознакою кооперативу є те, що один член кооперативу має лише один голос у вищому органі (абзац четвертий статті 4 Закону України «Про кооперацію», абзац перший частини третьої статті 4 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію»), з можливістю мати у певних випадках додаткову кількість голосів (абзац другий частини третьої статті 4 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію»). Отже, оскільки статутом ПП «Промінь» не встановлено, що один член (засновник, учасник) має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, то ПП «Промінь» не є кооперативом.

Щодо вимог про визнання Договорів 1 та 2 та Актів приймання-передачі недійсними.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа.

Як свідчать матеріали справи, на момент укладення спірних Договорів 1 та 2 між Позивачем та Відповідачами 1 та 2 діяла редакція Статуту, згідно якого пунктом 6.1. було визначено коло осіб, які мають право купівлі частки або частини частки у статутному капіталі. А саме: «Учасник Підприємства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам Підприємства.»

Так, Позивач у своїй позовній заяві вказує, що Статутом ПП «Промінь» передбачено право відчуження частини частки підприємства лише учасникам підприємства. Саме тому, здійснити державну реєстрації таких змін, а саме відчуження третім особам не учасникам підприємства, в ЄДР не було можливо, оскільки це суперечило Статуту підприємства.

20 липня 2021 р. Загальними зборами ПП «Промінь» було затверджено нову редакцію Статуту підприємства, згідно якого пунктом 6.1. Статуту в новій редакції (копія додається) було передбачено право учасника підприємства продажу частини частки у статутному капіталі третім особам. А в подальшому, у 2022 році було укладено відповідні договори купівлі-продажу частин частки підприємства третім особам: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»(в редакції станом на 03.03.2021р.), Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Учасники можуть мати обов`язки, встановлені законом та статутом товариства.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 116 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Таким чином, Статутом ПП «Промінь» в редакції чинній на день укладення спірних правочинів було обмежено право продажу частки та/або її частини лише учасникам товариства.

Отже, суд вважає доводи Позивача про, те що спірні договори купівлі-продажу суперечать пункту 6.1. Статуту перенколивими.

В свою чергу, суд не находить обґрунтованими доводи Відповідачів 1 та 2 викладені у відзиві на позов з цього приводу. А саме посилання на пункт 1.2. Статуту ПП «Промінь», який містить наступне: «В процесі діяльності підприємства склад його учасників може змінюватися, на підставі рішень вищого органу Підприємства, при цьому до Статуту підприємства вносяться зміни у відповідності з чинним законодавством України.» та підпункт ж пункту 10.7. Статуту ПП «Промінь», відповідно до якого «До компетенції зборів Учасників належить прийняття нових учасників, розгляд питань щодо виходу Учасників із Підприємства та визначення наслідків вибуття Учасника з Підприємства», оскільки вказаними пунктами Статуту визначені загальні умови можливості зміни складу учасників підприємства. При цьому порядок саме продажу/відчуження частки та/або її частини передбачений саме пунктом 6.1. Статуту підприємства.

Таким чином, суд вважає що укладенням спірних договорів в порушення пункту 6.1. Статуту Підприємства є окремою підставою для визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Також Позивач у свої позовній заяві стверджує, що Договір 1 та Договір 2, а також Акти приймання-передачі частин частки у статутному капіталі ПП «Промінь» були укладені Позивачем та Відповідачами фіктивно, без наміру створення реальних наслідків, «про людське око».

На підтвердження своїх доводів Позивач посилається на нотаріально посвідчені заяви свідків гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , договори оренди обладнання разом із додатками, відсутності внесення змін до ЄДР та продажем частин часток у статутному капіталі за вартістю у сто разів нижчою ніж номінальна вартість.

Проаналізувавши усі надані Позивачем докази та їх обґрунтування, а також позиції Відповідачів1, 2 та 3 суд находить доводи Позивача щодо фіктивності перелічених вище правочинів переконливими.

Суд враховує факт наявності певних відносин між фізичними особами: Позивачем та Відповідачами 1 та 2, що підтверджується укладеними договором оренди обладнання разом із додатками між ПП «Компанія «Софторг», де на момент укладення Відповідач 1 був засновником, а Відповідач 2 - директором та ПП «Промінь». При цьому суд критично оцінює надані Позивачем накладні, що свідчать про купівлю певного обладнання компанією ПП «Промінь-2020» у відповідних ФОПів, оскільки хоч де-яке обладнання і співпадає з орендованим ПП «Промінь» обладнанням у ПП «Компанія «Софторг», проте матеріали справи не містять доказів, що пов`язують відповідні ФОПи з ПП «Компанія «Софторг» та ПП «Промінь-2020» із ПП «Промінь».

Також, суд враховує і вартість продажу частини часток у статутному капіталі, яка у 100 разів нижча ніж номінальна вартість, що свідчить про умисне заниження сторонами реальної вартості частин часток у статутному капіталі ПП «Промінь».

Крім того, суд враховує, що всупереч пункту 14.2. Статуту, ПП «Промінь» також не повідомило у 5-ти денний строк орган, що провів реєстрацію про зміни, які сталися в Статуті, для внесення необхідних даних для реєстру. Так само як і відстутність Статуту у новій редакції, затвердженої Протоколом Загальних зборів від 03.03.2021р., у сторін по справі, що свідчить про невчинення дій, які підтверджують реальність намірів сторін під час укладення спірних правочинів.

Так, у своїй позовній заяві Позивач наводить детальне обґрунтування фіктивності спірних правочинів. Зокрема, Позивач наголошує, що оспорювані договори були укладені «про людське око», і при укладанні вказаних договорів сторони не мали на меті ні продажу частини частки у статутному капіталі. Саме тому, сума продажу частини частки була зазначена в 100 разів нижчою за номінальну вартість частки. Саме тому, з 2021 року до моменту подачі позову до Господарського суду Миколаївської області Відповідачі 1 та 2 не вчинили жодної дії як реальні засновники вказаного підприємства. Не контактували з жодною посадовою особою, не скликали Загальні збори, не вчини реєстрацію змін до ЄДР, не зареєстрували зміни до статуту та інше, що підтверджуєтья матеріалами справи та позицією Відповідача 3 та не спростовано Відповідачами 1 та 2.

В свою чергу в подальшому Позивачем було змінено п 6.1. Статуту ПП «Промінь» та викладено у новій редакції, яка передбачає право відчуження частки та/або частини частки третім особам.

При цьому після відчуження відповідних частин часток у статутному капіталі ПП «Промінь» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останні здійснили реєстрацію відповідних змін у ЄДР. Вчиняли реальні дії на виконання відпвовідних правочинів, контактували із працівниками підприємства що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, суд враховує що у матеріалах справи містяться докази отримання Позивачем від ОСОБА_6 та ОСОБА_2 грошових коштів за продаж відповідних часток у статутному капіталі ПП «Промінь», що підтверджується наявними у справі розписками. Суд також бере до уваги, що продаж частин часток у статутному капіталі ПП «Промінь» було вчинено на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за номінальною вартістю.

В свою чергу факт сплати грошових коштів в сумі 100 разів меншій ніж номінальна вартість нічем не підтверджений з боку Відповідачів 1 та 2 окрім тексту у самих Договорах 1 та 2.

Суд критично оцінює ствердження Відповідачів 1 та 2 що не внесення відповідних змін до ЄДР повязано із незадовільною роботою юриста, який помер. Оскільки сторони не обмежені у своєму право звертатися за кваліфікованою допомогою до фахівців у галузі права у такий значний проміжок часу з моменту укладення спірних договорів, а саме з 03.03.2021р. та до моменту розгляду даної справи.

Отже, суд вважає, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення спірного правочину. Вартість за яку частини часток були продані в 100 разів нижча ніж номінальна вартість самих часток. Реєстрація змін до засновників ПП «Промінь» проведена не було всупереч Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Також суд критично оцінює ствердження Відповідачів 1 та 2, які вважають, що підписання актів приймання-передачі до Статутного капіталу Підприємства та Протоколу Загальних зборів є діями на виконання договорів.

Так, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності дій на виконання оспорюваних договорів а ні Позивачем, а ні Відповідачами 1 та 2. Співпрацівникі ПП «Промінь» стверджують про відсутність будь-яких контактів з боку Відповідачів 1 та 2 та навпаки продовження реалізації своїх прав як єдиного засновника Позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає поведінку Відповідачів 1 та 2 недобросовісною та суперечливою.

Недобросовісна поведінка Відповідачів 1 та 2 та порушення принципу venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) полягає у наступному.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У Постанові ВС від 10 квітня 2019 року у справі N 390/34/17 (провадження N 61-22315сво18), надано тлумачення поняттю «Добросовісність» (пункт 6 статті 3 ЦК України) згідно з яким - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права. (Постанова ВС від 07 жовтня 2020 у справі N 450/2286/16ц (провадження 61-2032св19).

У постанові ВС від 14 грудня 2022 року по справі № 126/2200/20, Верховним судом зроблено наступні висновки щодо застосування норми права, в тому числі принципу добросовісності та заборони суперечливої поведінки: «Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності (частина перша статті 347 ЦК України).

В даній справі позивач не вчинив будь-яких дій підтверджуючи реальність спірних договорів, навпаки Позивач продовжив здійснювати дії притаманні власнику корпоративних прав підприємства.

В свою чергу Відповідачі 1 та 2 будь-яких дій, притаманних власнику корпоративних прав підприємства не вчинили: не здійснили реєстрацію змін до ЄДР, не затвердили та не зареєстрували нову редакцію Статуту підприємства, не скликали загальних зборів, не контактували із працівниками підприємства, не реалізовували будь-яким чином свої права та обовязки засновників підприємства.

Ствердження ж відповідачів 1 та 2 що укладені сторонами договори були реальними у своєму відзиві на позов суд вважає суперечливою поведінкою, оскільки заяви Відповідачів 1 та 2 не відповідають їх попердній поведінці.

Правові наслідки фіктивного правочину передбачені ст.234 ЦК України, відповідно до якої фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони не бажають настання правових наслідків, обумовлених договором; усі сторони договору проінформовані про його фіктивність; письмовим текстом договору створюється лише видимість правовідносин між сторонами; мета вчинення фіктивного правочину не має значення.

Практичне правозастосування виходить з того, що "фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним" (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18).

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання договору недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає її зовнішньому прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочин

Такі правові висновки сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі (далі-ЄДР) містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до ЄДР, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до ЄДР, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім, випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 916/97/21, від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 01.11.2022 у справі № 910/7853/21, від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 09.07.2020 у справі № 910/14180/18, від 09.06.2020 у справі № 912/116/19, від 05.09.2019 у справі № 914/4455/15.

Отже суд враховує, що при укладенні спірних Договорів 1 та 2 жодна із сторін не отримала нічого та не вчинила будь-яких дій на підтвердження реальності укладеного правочину. При цьому суд приходить до висновку що укладені між Сторонами Договори 1 та 2 та Акти приймання-передачі частки у статутному капіталі до них підлягають визнанню недійсними з моменту їх укладення

Щодо визнання недійсним Рішення Загальних зборів ПП «Промінь» оформленого Протоколом від 03.03.2021р.

03 березня 2021 року сторонами було оформлено Протокол загальних зборів ПП «Промінь» №18/02-21.

Суд бере до уваги, що вимога про визнання недійсним Рішення Загальних зборів, оформленого Протоколом від 03.03.2021р. є похідною від вимог про визнання недійсними договорів 1 та 2 та актів приймання-передачі до них.

Також суд враховує, що реєстрація змін складу учасників підприємства та Статуту у новій редакції так і не були проведені.

Отже суд приходить до висновку що вимога про визнання Рішення загальних зборів, оформленого Протоколом від 03.03.2021р. підлягає задоволенню.

Щодо відсутності повноважень представника Відповідача1 ОСОБА_10 підписувати Договір 1 та Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі

Крім того, суд виділяє як окрему підставу визнання недійсними Договору 1 та акту приймання-передачі до нього, у звязку з відсутністю повноважень представника Відповідача1 ОСОБА_10 їх підписувати.

Проаналізувавши наявну у матеріалах справи довіреність, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_10 мав ряд повноважень, проте всі вони стосуються або реєстрації нової юридичної особи, або підписання відповідних документів, протоколів учасником такої юридичної особи. В свою чергу, повноважень на купівлю корпоративних прав (частки/частини частки у статутному капіталі) на ім`я Відповідача1 ОСОБА_10 не мав. Як не мав і права сплачувати грошові кошти від імені Відповідача1.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України, Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Так судом взято до уваги, що жодних дій, які б могли бути підставою стверджувати, що вказані правочини укладені ОСОБА_10 були схвалені Відповідачем1 вчинено не було.

Отже, укладений Договорір1 та Акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі укладені представником Відповідача1 ОСОБА_10 із перевищенням повноважень.

При цьому суд враховує, що Відповідачем 1 не надано суду доказів, які б могли свідчити про схвалення Відповідачем1 дій представника ОСОБА_10 . Навпаки, у своєму відзиві на позовну заяву Відповідач1 стверджує що работа юриста ОСОБА_10 була незадовільна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутність повноважень ОСОБА_10 є окремою підставою визнання недійсним Договору 1 та Акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ПП «Промінь» складеного до нього, оскільки ОСОБА_10 не мав права укладати їх від імені Відповідача1, що в свою чергу є підставою для визнання правочину недійсним згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Подібні правові висновки викладені у Постанові ВП ВС від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18; Постанові КГС ВС від 19.01.2021 у справі № 910/12791/19.

Щодо визнання недійсними змін до Статуту.

Незважаючи на те, що вимога щодо визнання недійсними змін до Статуту є похідною від вищенаведених вимог, суд враховує що сторонами не надано примірнику Статуту, підписаного Сторонами. При цьому Позивач та Відповідачі 1 та 2 повідомили суд що не мають такого примірника.

Рішення засновників підприємства, оформлене Протоколом від 03.03.2021 р., яким затверджено зміни до Статуту, підлягає визнанню недійсним. Проте матеріали справи не містять доказів, що такі зміни до Статуту були реально вчинені сторонами, оскільки нова редакція Статуту могла і не бути підписана сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку що вимога про визнання недійсними змін до Статуту задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч .1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інші посилання та заперечення сторін не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

Суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене та характер даного рішення, суд вважає за можливе не наводити відповіді на кожен аргумент Відповідачів 1 та 2. Більше того, наведення відповідних відповідей суд вважає неможливим з огляду на те, що такі відповіді, які не мають жодного значення для вирішення даної справи, можуть обмежити у встановленні певних обставин суд в межах вказаної справи.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь»() від 03.03.2021 р. укладений між громадянином ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_9 ) та громадянином ОСОБА_4 (код РНОКПП НОМЕР_4 ).

3. Визнати недійсним з моменту його укладення акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь» () від 03.03.2021р. складений громадянином ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_9 ) та громадянином ОСОБА_4 (код РНОКПП НОМЕР_4 ), посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М.. зареєстровано в реєстрі за № 87, 88.

4. Визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу частки корпоративних прав ПП «Промінь»() від 03.03.2021 р.. укладений між громадянином ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_9 ) та громадянином ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

5. Визнати недійсним з моменту його укладення акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Промінь» () від 03.03.2021р.. складений громадянином ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_9 ) та громадянином ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ї М., зареєстровано в реєстрі за № 87, 88..

6. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників (засновників) Приватного підприємства «Промінь» () оформлене протоколом № 18/02-21 від 03.03.2021р.

7. Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6056 грн.

8. Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6056 грн.

9. Стягнути з Приватного підприємства Промінь (65112, Одеська обл., місто Одеса, вул. Корольова академіка, будинок 112, корпус 2, квартира 20, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3028 грн.

10. В частині позовних вимог щодо визнання недійсними змін до Статуту Приватного підприємства «Промінь» затверджені Протоколом загальних зборів учасників (засновників) Приватного підприємства «Промінь» від 03.03.2021р. відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28 березня 2025 р., у зв`язку з перебуванням судді Господарського суду Одеської області Літвінова С.В. на лікарняному з 20.03.2025 по 27.03.2025 включно

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов