ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Справа № 902/709/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Мунтян Є.В. - адвокат

відповідача: представник Іваніцький Ю.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" (вх397/25 від 24.01.2025) на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 30.12.24р. суддею Нешик О.С. у м.Вінниці, повний текст складено 09.01.25р. у справі № 902/709/24

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77"

до відповідача Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"

про визнання недійсним додатку до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24.

1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24 в відмовлено у задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про визнання недійсним додатку до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн залишено за позивачем.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Підписуючи заяву приєднання до Договору разом з Додатком №3 до Договору "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів", представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" визначився з єдиною точкою комерційного обліку за об`єктом споживача - лічильник №0547913 з EIC-кодом: 62Z387, що фіксує обсяг електричної енергії розподіленої на територію всього будинку (загальнобудинковий лічильник), зокрема місць загального користування, житлових та нежитлових приміщень.

2.2. Актами контрольного огляду розрахункових засобів обліку та актами технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ підтверджується, що облік електричної енергії на потреби місць загального користування, як до укладення Договору так і після, здійснювався лічильником №0547913.

2.3. Приписами п.2.3.3 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ визначено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

2.4. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами. Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проєктних рішень.

2.5. Перелік точок комерційного обліку на об`єкті споживача (площадці комерційного обліку), крім випадків простої схеми обліку із застосуванням одного лічильника прямого включення, зазначається з наведенням ЕІС-кодів, у додатку до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (місце та дата встановлення, тип, покази, дані щодо повірки, відповідальний за збереження тощо)".

2.6. Враховуючи наведене, позивачем не доведено обставини недодержання в момент укладення додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до Договору вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зокрема невідповідність такого ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, оскільки під час укладення означеного правочину було визначено єдиний засіб обліку електричної енергії, яка споживається в житловому будинку, що узгоджується з приписами п.2.3.3 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ.

2.7. Судом враховано висновки Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №922/3767/20 щодо застосувань відповідних норм права, та зауважено, що правовідносини у справі №902/709/24 та справі №922/3767/20 не є подібними, оскільки Договір та його додатки інших засобів комерційного обліку, окрім лічильника №0547913 з EIC-кодом: 62Z387, не містять. Під час розгляду цієї справи встановлено, що позивачем не введено до експлуатації та не укладено з відповідачем договір, де було б визначено засіб обліку електричної енергії, який безпосередньо приєднаний до електрообладнання місць загального користування, яке знаходиться у власності позивача. Висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/3767/20, не застосовувались судом до спірних правовідносин у справі №902/709/24.

2.8. Судом першої інстанції враховано, що відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №916/1245/20: "...розмір спожитої електричної енергії безпосередньо ОСББ визначається шляхом віднімання від показників загальнобудинкових лічильників показників спожитої електричної енергії побутових та непобутових споживачів.". Вказані висновки узгоджуються з поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні, 10.10.2024, стосовно порядку обліку електричної енергії в житловому будинку за Договором, за яким обсяг електричної енергії на забезпечення місць загального користування визначається як різниця між показником лічильника №0547913 та показників лічильників власників житлових та нежитлових приміщень.

2.9. Посилання позивача на те, що облік електричної енергії в місцях загального користування житлового будинку має здійснюватися засобом комерційного обліку - лічильником №7474348, в обґрунтування чого було долучено фото означеного лічильника оцінено критично. Так, нормами Кодексу комерційного обліку електричної енергії, визначено процедуру влаштування вузлів обліку, проте позивачем такої процедури не дотримано в частині влаштування вузла обліку №7474348, в зв`язку з чим останній не введений в експлуатацію та не може бути прийнятим відповідачем до розрахунків за електричну енергію.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77", 24.01.2025 через систему "Електронний суд", звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх397/25 від 24.01.2025), в якій просить задовольнити дану апеляційну скаргу та скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24. Ухвалити нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" задовольнити. Визнати недійсним додаток 3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до договору №ВІ-779400 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії АТ "Вінницяобленерго", укладеного 27.06.2022 між Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77". Стягнути з АТ "Вінницяобленерго" на користь ОСББ "Космонавтів-77" судові витрати в розмірі 19570,00гривень.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно відмовив в задоволені позову, оскільки невірно встановив обставини, які мають значення для справи, не застосував норми законодавства, що підлягали застосуванню, чим порушив ч. 1 та 2 ст. 236 ГПК. Також суд проігнорував правові позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах, чим порушив ч. 4 ст. 236 ГПК. В силу вимог ст.ст. 275 та 277 ГПК України, у суду апеляційної інстанції є беззаперечні підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, враховуючи наступні обставини.

3.3. 25.06.2024 апелянт звернувся з вказаним позовом до суду у зв`язку з тим, що відповідач, пропонуючи укласти договір розподілу, який є типовим, публічним, розміщеним на сайті відповідача, допустив порушення пп. 2.3.2. та 2.3.3. глави 2.3. розділу ІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, № 312, а також пп. 5.1.10. глави 5.1. розділу V Кодексу комерційного обліку електричної енергії № 311 від 14.03.2018. Мова йде не про весь договір, а про додаток 3 «Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів», який не є публічним та не міститься на сайті відповідача, та не передбачений типовою формою договору розподілу. На підставі ст.ст. 203, 215 та 217 ЦК України апелянт просив суд визнати недійсним оспорюваний додаток 3 «Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів» до договору № ВІ-779400. Підставою позову стало те, що відповідач здійснював та здійснює нарахування спожитої електроенергії апелянтом не по засобу обліку електроенергії (Лічильник), що приєднаний до електроустановок апелянта, а по лічильнику, що обліковує електроенергію, спожиту, електроустановками апелянта і електроустановками мешканців будинку та субспоживачем, які мають окремі договори на постачання (розподіл) електроенергії з відповідачем або з уповноваженою від нього особою. 11.09.23 апелянт звертався до відповідача з письмовим зверненням про зміну в оспорюваному додатку розрахункового лічильника з № 0547913 (загальнобудинковий) на № 7474368 (для освітлення місць загального користування), але відповідач ніяк не відреагував на вказане звернення.

3.4. Підстави виникнення спірних правовідносин та їх врегулювання. 27.06.22 між сторонами було укладено договір розподілу. Відповідно до Додатку № 3 до Договору розподілу «Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів», розрахунковим електролічильником є лічильник № 0547913.

3.5. Ще до укладення Договору розподілу і взагалі до створення апелянта, відповідач встановив в багатоквартирному будинку апелянта два засоби вимірювання обсягів спожитої електроенергії (лічильники), які опломбовані пломбами АТ "Вінницяобленерго" (фотографії лічильників у справі). Один лічильник за № 0547913. є загальнобудинковим, який зазначено, як «з/б» в Додатках №№ 2,3 та 7 до договору розподілу, і який обліковує всю електроенергію, що надходить до будинку. Також, встановлено другий лічильник за № 7474368, що обліковує електроенергію, яку споживає апелянт для власних потреб - освітлення місць загального користування. Даний лічильник не позначений в договорі та додатках до нього, але повинен був зазначений відповідачем в однолінійній схемі № 1, що міститься в додатку № 7 до Договору розподілу, як лічильник «МЗК» (місця загального користування), а також у Додатку № 3 до Договору розподілу «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії», як розрахунковий, але не зазначений. Електроенергія, яку споживає апелянт та використовує для освітлення місць загального користування обліковується лічильником № 7474368. Лічильник № 0547913 є загальнобудинковим, через нього проходить вся електроенергія, що споживається мешканцями будинку, а це 100 квартир та один власник нежитлових приміщень, який позначений в договорі, як субспоживач, і апелянт для освітлення місць загального користування.

3.6. На виконання вимог законодавства та п. 4.1. Договору розподілу, 08.09.2022 між апелянтом та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 13116304. Оскільки, відповідач є оператором системи розподілу, то він передає обсяги споживання електроенергії апелянтом постачальнику останнього, яким є ТОВ «Енера Вінниця». Відповідач подав обсяги споживання по лічильнику № 0547913 в обсягах 43997 кВт/год за жовтень 2022року та 7878 кВт/год. за листопад 2022року, що підтверджується довідкою про обсяг споживання спожитої електричної енергії споживачу ОСББ «Космонавтів-77» по дог.ВІ-779400 за період 10.2022-11.2023рр. В даній довідці відповідач в колонці «примітка» зазначив «мінус мешканці будинку», що доводить ту обставину, що лічильник №0547913 є загальнобудинковим і по ньому відповідач здійснює нарахування спожитої електроенергії апелянту. В судовому засіданні відповідач дану обставину підтвердив. Апелянт відмовився сплачувати борг за електроенергію, яку не споживав власними електроустановками, тому ТОВ «Енера Вінниця» звернулось з позовом до суду про стягнення заборгованості в розмірі 87 150,00 грн. який рішенням суду від 29.02.24 у справі № 902/1241/23 було задоволено (копія рішення суду в матеріалах справи).

3.7. Позов ТОВ «Енера Вінниця» у справі №902/1241/23 було задоволено через нарахування обсягу електроенергії по лічильнику №0547913, через який йде споживання також всіма мешканцями будинку і субспоживачем, і який позначений, як розрахунковий в оспорюваному додатку до договору розподілу. Фактично, з апелянта було стягнуто заборгованість мешканців квартир, за яку він не може нести відповідальність. Скаржник зазначає, що в силу приписів Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" від 01.06.2011 №869 за комунальну електроенергію сплачує об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Оплата будь-якої іншої електричної енергії, яка витрачається не на технічні цілі зазначеними законодавчими актами не передбачена.

3.8. Також скаржник звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.12.2021 у справі №922/3767/20, та серед іншого, зазначає, розрахунки між ОСББ та Товариством за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ; до такого електрообладнання відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, тощо; використання Товариством загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії, які містить додаток № 3.1 до Договору, з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії суперечить пункту 2.3.2 ПРЕЕ, пункту 5.1.10 Кодексу КОЕЕ. Разом з тим, серед іншого, апелянт зазначає, про інші Висновки Верховного Суду щодо неможливості використання загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії з метою обліку спожитої електроенергії ОСББ також знайшов своє відображення у його рішеннях: від 10.11.22 у справі № 922/2666/21, від 25.10.22 у справі № 922/2699/21, від 10.04.24 у справі № 922/1242/23, від 12.06.24 у справі № 922/3886/23, від 09.08.23 у справі № 922/628/22, від 13.09.23 у справі 922/1027/22, від 10.04.14 у справі № 922/1242/23.

3.9. В даному випадку скаржник вказує на подібність правовідносин. Так, суд першої інстанції помилково взяв до уваги висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 916/1245/20 у правовідносинах, які не є подібними з даною справою, зокрема, в цих справах різні предмети позову та підстави.

3.10. В суді представником також було озвучено позицію державного Регулятора в сфері енергетики в даних правовідносинах, про що далі. Відповідно до Листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 06.05.2014 № 2654/26/47-14 у багатоквартирному будинку облік спожитої ОСББ електроенергії на технічні потреби здійснюється за окремим лічильником, якщо у будинку є технічна можливість по квартирного обліку електроенергії.

3.11. Скаржник зазначає, що суд не застосував пп. 2.3.2. та 2.3.3. глави 2.3. розділу ІІ ПРРЕЕ та пп. 5.1.10. глави 5.1. розділу V ККОЕЕ, що підлягали застосуванню при наданні правової оцінки спірним правовідносинам, а також не застосував ст.ст. 203, 215 та 217 ЦК України для врегулювання спірних правовідносин, чим порушив ч. 1 та 2 ст. 236 ГПК України. Також, суд не взяв до уваги вказані вище висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 236 ГПК. Натомість суд в оскаржуваному рішенні почав встановлювати обставини справи, які не потрібно було встановлювати. Зокрема, через критичне оцінювання пояснень апелянта про те, що облік спожитої електроенергії апелянтом повинен обліковуватись лічильником №7474368, але на думку суду даний лічильник не введений в експлуатацію та не може бути прийнятим відповідачем до розрахунків за електричну енергію, оскільки відсутній акт пломбування, підписаний сторонами. Але, апелянт повідомив суд, що лічильник №7474368, як і лічильник №0547913 було встановлено відповідачем ще до створення апелянта, дані лічильники опломбовано відповідачем, актів пломбування не має ні на лічильник №7474368 ні на лічильник №0547913, такі акти відсутні і у відповідача, оскільки він їх не надав на неодноразові адвокатські запити (відповіді відповідача в матеріалах справи). Суд надав перевагу поясненням відповідача, не дивлячись навіть на правові позиції Верховного Суду, чим порушив принцип змагальності сторін, встановлений ст. 13 ГПК України.

3.12. Також, суд апеляційної інстанції при задоволенні позову має стягнути з відповідача понесені апелянтом витрати на послуги з професійної правничої допомоги в розмірі 12000 гривень, що підтверджується договором №01-240624 про надання правової допомоги та платіжними інструкціями, а також витрати на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 7570 гривень, що також підтверджено платіжними інструкціями, що додаються. Дані документи не подавались в суд, оскільки останнім було відмовлено в задоволені позову.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.03.2025 о 14:30 год.

4.2. Відповідач - Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" у відзиві просить залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24 без змін, а апеляційну скаргу позивача - без змін.

4.3. Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 та від 20.02.2025 забезпечено представнику Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" - Мунтяну Є.В та представнику Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" - Іваніцькому Ю.В. участь в судовому засіданні 05.03.2025 о 14:30 год. у справі №902/709/24 в режимі відеоконференції.

4.4. В судовому засіданні 05.03.2025 за результатами розгляду апеляційної скарги позивача, судом апеляційної інстанції оголошено перерву на 17.03.2025, з урахуванням заяв/клопотань представників сторін про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції про що постановлено відповідну ухвалу.

4.5. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.6. Уповноважені представники позивача та відповідача у судовому засіданні 17.03.2025 (в режимі відеоконференції) надали пояснення в обґрунтування своїх доводів та заперечень по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про ринок електричної енергії"

Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (далі по тексту постанови також - ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018).

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, що 27 червня 2022 року між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" (Споживач) та Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" (Оператор системи), шляхом підписання заяви-приєднання (а.с.11), укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-779400 ( Договір) (а.с.8-11).

7.3. За змістом заяви-приєднання (а.с.11) точка комерційного обліку Споживача має EIC-код: 62Z387.

7.4. Відповідно до п.2.1 Договору: Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП №309 від 14.03.2018, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

7.5. Відповідно до п.2.2 Договору відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору.

7.6. Облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи розподілу та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 (далі - Кодекс комерційного обліку) та з урахуванням вимог цього Договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт/год) (п.3.1 Договору).

7.7. Ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача зазначені у в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (п.5.1 Договору).

7.8. Цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України (п.11.1 Договору).

7.9. Відповідно до Додатку №3 до Договору "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" (а.с.12) розрахунковим засобом комерційного обліку позивача є лічильник №0547913 з EIC-кодом: 62Z387; дозволена потужність становить 47,334 кВт (в тому числі 2,184 кВт - місця загального користування та 45,15 кВт - квартири). Відповідно до вказаного додатку субспоживачем є ТОВ "Телесвіт" з дозволеною потужністю - 0,016 кВт.

7.10. Наявною у справі однолінійною схемою №1, яка є додатком №7 до Договору (а.с.15) стверджується, що на межі балансової належності позивача перебуває лічильник №0547913, через який здійснюється облік електричної енергії, що постачається до квартир житлового будинку (45,15 кВт дозволеної потужності), місць загального користування житлового будинку (2,184 кВт дозволеної потужності) та субспоживачу - ТОВ "Телесвіт" (0,016 кВт дозволеної потужності).

7.11. В матеріалах справи містяться акти контрольного огляду розрахункових засобів обліку та акти технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ (а.с.70-73), якими було визначено показники лічильника №0547913, встановленого в житловому будинку за адресою: вул. Космонавтів, буд.77, м. Вінниця, а саме:

- акт технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ №193451 від 15.07.2020, відповідно до якого показники лічильника №0547913 становлять - 249062 кВт/год;

- акт технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ №462762 від 07.06.2022, відповідно до якого показники лічильника №0547913 становлять - 493087 кВт/год;

- акт контрольного огляду розрахункових засобів обліку №11459 від 02.12.2022, відповідно до якого показники лічильника №0547913 становлять - 554200 кВт/год;

- акт контрольного огляду розрахункових засобів обліку №1046 від 03.02.2023, відповідно до якого показники лічильника №0547913 становлять - 572284 кВт/год;

- акт контрольного огляду розрахункових засобів обліку №0544797 від 11.05.2023, відповідно до якого показники лічильника №0547913 становлять - 603145 кВт/год.

7.12. В подальшому Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про визнання недійсним додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до укладеного між сторонами договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-779400 від 27.06.2022.

7.13. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.07.2024 відкрито провадження у справі №902/709/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.07.2024.

7.14. В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що в спірному додатку №3 визначено засіб комерційного обліку електричної енергії - лічильник №0547913, який обліковує електричну енергію, спожиту в місцях загального користування житлового будинку №77 по вул. Космонавтів у м. Вінниця, а також електричну енергію, яка спожита власниками житлових та нежитлових приміщень в такому будинку, що порушує приписи діючого законодавства та права позивача. Водночас позивач вважає, що облік електричної енергії в місцях загального користування житлового будинку має здійснюватися засобом комерційного обліку - лічильником №7474348.

7.15. 11.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 11.07.2024 (а.с.48-50), де відповідач проти позову заперечив та суду пояснив, що договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ-779400 від 27.06.2022 укладено на підстави заяви позивача без будь-яких зауважень. За твердженнями відповідача, до заяви про укладення договору позивач надав завірену копію однолінійної електричної схеми підключення житлового будинку №77 по вул. Космонавтів у м. Вінниці, яка була додатком до договору про постачання електричної енергії №ВІ-494100 від 26.10.2020, укладеного з попереднім споживачем - Приватним підприємством "Добробуд-він". Зі змісту однолінійної електричної схеми підключення слідує, що в житловому будинку встановлений лише один засіб комерційного обліку електричної енергії - лічильник №054791, натомість лічильник №7474348 - є технічним та не призначений для обліку електричної енергії місць загального користування житлового будинку №77 по вул. Космонавтів у м. Вінниця.

7.16. У відповіді відзив б/н від 15.07.2024, яка надійшла до суду 16.07.2024 (а.с.61-63), позивач виклав свої аргументи в спростування доводів відповідача, зокрема відзначив, що облік спожитої електричної енергії повинен здійснюватися на підставі показань лічильника, який безпосередньо підключено до електрообладнання, що знаходиться у власності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77". Натомість лічильник №0547913 є загальнобудинковим та не може використовуватись для цілей обліку електричної енергії, спожитої позивачем.

7.17. З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції, з огляду на суперечливість процесуальних позицій сторін, а також категорію справи, ухвалено викликати в судове засідання спеціаліста сектору НКРЕКП у Вінницькій області для надання консультацій та роз`яснень з питань, що виникають під час розгляду справи.

7.18. В судовому засіданні, 10.10.2024, спеціаліст сектору НКРЕКП у Вінницькій області надав консультації та роз`яснення з питань, що виникли під час розгляду справи №902/709/24, зокрема зауважив, що передбачена Договором схема обліку електричної енергії відповідає приписам чинного законодавства. Додатково зауважив, що Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, та Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018, передбачена можливість встановлення окремого лічильника для комерційного обліку електричної енергії, спожитої в місцях загального користування житлового будинку, за умови отримання позивачем технічних рекомендацій, розробки позивачем проектного рішення та введення засобу обліку до експлуатації.

7.19. За наслідками слухання справи, 10.10.2024, судом прийнята ухвала (занесена до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи №902/709/24 до судового розгляду по суті на 23.10.2024.

7.20 Під час розгляду справи по суті в судових засіданнях, з метою надання сторонами можливості реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, неодноразово оголошувались перерви, та відкладався розгляд справи.

7.21. За результатами розгляду даного спору, 30.12.2024 Господарським судом Вінницької області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.2 цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1. - 2.9. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 30.12.2024 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Згідно частин 1, 3 статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8.6. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.7. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

8.9. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.10. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

8.11. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.12. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).

8.13. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

8.14. Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

8.15. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частини 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України).

8.16. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 ЦК України).

8.16.1. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.16.2. Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

8.16.3.. Разом з цим, в статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

8.16. 4.Таким чином, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.

8.16.5. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність обставин, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

8.17. Так, згідно статті 16 ЦК України є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 вказаної статті).

8.18. Статтями 16, 203, 215 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

8.18.1. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці (постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 ).

8.19. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16).

8.20. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. (Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі №924/1351/20 (924/1175/21)).

8.21. Так, зобов`язання між сторонами виникли з договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ -779400 від 27.06.2022 .

8.22 В даному випадку, слід зазначити , що відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017, Кодексом системи розподілу, затвердженим Постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ).

8.23. Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII від 13.04.2017 визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про надання послуг з розподілу.

8.24. Відповідно до п.1.1.2 глави 1 розділу I ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 (в редакції, чинній станом на день укладення Договору) розрахункові засоби вимірювання - це засоби вимірювання, дані вимірювань яких використовуються засобами комерційного обліку з метою комерційних розрахунків; технічні (контрольні) засоби обліку - засоби обліку, що застосовуються учасником роздрібного ринку для контролю споживання електричної енергії, аналізу втрат електричної енергії у власних електричних мережах тощо.

8.25. Абзацом другим п.2.1.1 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 визначено, що відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.

8.26. Пунктом 2.1.2 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018визначено, що оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

8.27. Згідно з умовами п.2.1.3 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018: ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

8.28. Відповідно до п.2.1.5 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

8.29. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу/передачі, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії.

8.30. Пунктом 2.1.13. ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 визначено, що невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є:

1) паспорти точок розподілу/передачі, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін;

2) заява-приєднання у разі її надання споживачем;

3) інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою відповідно до пунктів 12.8 та 12.9 додатка 3 до цих Правил.

8.31. Додатком №3 до ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 є типовий договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, за змістом п.12.8 якого невід`ємною частиною договору є додатки: №3 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (місце та дата встановлення, тип, покази, дані щодо повірки, відповідальний за збереження тощо)"; №4 "Порядок розрахунків"; №5 "Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень"; №6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; №7 "Однолінійна схема (схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання)"; №8 "Порядок розрахунку втрат електроенергії в мережах споживача"; №9 "Акти екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача"; №10 "Порядок (алгоритм) розрахунку та складення балансу електричної енергії в електричних мережах споживача (технологічних електричних мережах основного споживача)"; №11 "Акт розподіленої електричної енергії на побутові та непобутові потреби". Додатки №3, 5, 8, 9, 10 та 11 можуть не укладатися за згодою сторін (за відсутності необхідності, зокрема у разі застосування простих схем комерційного обліку).

8.32. Підпунктами 14, 34, 71 п.1.2.1 глави 1.2 розділу I Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 (далі - в редакції, чинній станом на день укладення Договору), надано такі визначення наступним термінам:

- вузол обліку електричної енергії (вузол обліку) - це сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою для забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. До складу вузла обліку можуть входити лічильники електричної енергії, трансформатори струму, трансформатори напруги, устаткування автоматичного відключення чи обмеження потужності, засоби захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинні кола струму і напруги та інші допоміжні засоби (тестові блоки, перетворювачі імпульсів, блоки живлення, обладнання дистанційної передачі даних тощо). Характеристики складових вузла обліку мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії із заданою періодичністю та похибкою;

- об`єкт - це електрифікована споруда (сукупність електрифікованих споруд на одній території) або частина електрифікованої споруди, що належить суб`єкту господарювання або фізичній особі на праві власності або користування;

- точка вимірювання - це фізична точка на електричній мережі (точка підключення лічильника електричної енергії прямого включення, а у разі застосування вимірювальних трансформаторів - точка підключення первинної обмотки трансформатора струму), в якій фактично вимірюються обсяги та/або параметри електричної енергії.

8.33. Згідно з п.5.1.10 глави 5.1 розділу V Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018, для комерційних розрахунків використовуються дані з основного вузла обліку власника електроустановки (об`єкта) за умови його відповідності вимогам проєктних рішень.

8.34. Наведене свідчить, що підписуючи заяву приєднання до Договору (а.с.11) разом з Додатком №3 до Договору "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" (а.с.12), представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" визначився з єдиною точкою комерційного обліку за об`єктом споживача - лічильник №0547913 з EIC-кодом: 62Z387, що фіксує обсяг електричної енергії розподіленої на територію всього будинку (загальнобудинковий лічильник), зокрема місць загального користування, житлових та нежитлових приміщень.

8.35. Згідно наявних у матеріалах справи доказів - актів контрольного огляду розрахункових засобів обліку та актів технічної перевірки вимірювального комплексу 0,4 (0,22) кВ (а.с.70-73) підтверджується, що облік електричної енергії на потреби місць загального користування, як до укладення Договору так і після, здійснювався лічильником №0547913.

8.36. Разом з тим, приписами п.2.3.3 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018 визначено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

8.37. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

8.38. Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проєктних рішень.

8.39. Перелік точок комерційного обліку на об`єкті споживача (площадці комерційного обліку), крім випадків простої схеми обліку із застосуванням одного лічильника прямого включення, зазначається з наведенням ЕІС-кодів, у додатку до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (місце та дата встановлення, тип, покази, дані щодо повірки, відповідальний за збереження тощо)".

8.40. Статтею 181 ГК України передбачено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.41. Згідно частин 1, 3 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

8.42. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

8.43. Враховуючи наведені обставини, наявні у матеріалах справи докази, предмету та підстав даного позову Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" (позивачем) під час розгляду даної справи господарськими судами до не доведено обставини недодержання в момент укладення Додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до Договору вимог, які встановлені частинами1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, зокрема невідповідність такого Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, оскільки під час укладення означеного правочину було визначено єдиний засіб обліку електричної енергії, яка споживається в житловому будинку, що узгоджується з приписами п.2.3.3 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ №312 від 14.03.2018.

8.44. Сторонами договору дотримано порядку укладення Додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ -779400 від 27.06.2022.

8.45.Господарськими судами враховано, що в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/3767/20 наведено висновки щодо застосувань норм права, за якими: "...розрахунки за спожиту електричну енергію (комерційні розрахунки) повинні здійснюватися на підставі показань лічильника, приєднаного до електрообладнання, що знаходиться на території власника або користувача об`єкта нерухомості. Тобто розрахунки між ОСББ та Товариством за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ..."

8.45.1. Зі змісту вказаної постанови Верховного Суду у справі №922/3767/20 слідує, що під час розгляду цієї справи було встановлено наступні обставини: "...розрахунки між ОСББ та Товариством за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ. До такого електрообладнання відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, тощо. Перелік таких лічильників міститься у додатках №3.2 та №3.3 до Договору. Наведене свідчить про можливість виконання Договору за умови визнання недійсним його додатку №3.1, в якому міститься перелік загальнобудинкових засобів обліку, які не приєднані до точки обліку одного об`єкта..."

8.46. Таким чином, виходячи із зазначено та обставини даного спору колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції, що правовідносини у даній справі №902/709/24 та справі №922/3767/20 не є подібними, оскільки Договір та його додатки інших засобів комерційного обліку, окрім лічильника №0547913 з EIC-кодом: 62Z387, не містять. Під час розгляду цієї справи встановлено, що позивачем не введено до експлуатації та не укладено з відповідачем договір, де було б визначено засіб обліку електричної енергії, який безпосередньо приєднаний до електрообладнання місць загального користування, яке знаходиться у власності позивача.

8.46.1. Відповідно, висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №922/3767/20, не застосовуються до спірних правовідносин у справі №902/709/24.

8.46.2. При цьому слід врахувати, висновки щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №916/1245/20 де зазначено про те, що: "...розмір спожитої електричної енергії безпосередньо ОСББ визначається шляхом віднімання від показників загальнобудинкових лічильників показників спожитої електричної енергії побутових та непобутових споживачів."

8.48. Вказані висновки Верховного Суду узгоджуються з поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні 10.10.2024 у суді першої інстанції, стосовно порядку обліку електричної енергії в житловому будинку за Договором, за яким обсяг електричної енергії на забезпечення місць загального користування визначається як різниця між показником лічильника №0547913 та показників лічильників власників житлових та нежитлових приміщень.

8.49. Відповідно посилання та обґрунтування позивача на те, що облік електричної енергії в місцях загального користування житлового будинку має здійснюватися засобом комерційного обліку - лічильником №7474348 (фото долучено означеного лічильника (а.с.26)) правомірно відхилено судом першої інстанції, з урахуванням на наступне.

8.50. Порядок влаштування вузлів обліку визначено главою 5.2 розділу V Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018, за яким:

- вузли обліку у замовників встановлюються відповідно до технічних рекомендацій, технічних умов (у разі приєднання до електричних мереж) та проєктних рішень (проєктів) (пп.5.2.2);

- технічні рекомендації розробляються та надаються замовникам оператором системи та ППКО протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви (пп.5.2.3);

- проєктні рішення (проєкти) розробляються проєктною організацією (проєктувальниками) та затверджуються замовником (пп.5.2.5);

- за необхідності встановлення, налаштування, заміни ЗКО або модернізації вузла обліку замовник звертається до ППКО. ППКО має надати замовнику перелік варіантів улаштування вузла обліку відповідно до типових технічних рекомендацій та проєктних рішень (проєктів) або запропонувати замовнику отримати індивідуальні технічні рекомендації (що мають ураховувати типові технічні рекомендації оператора системи). Індивідуальні технічні рекомендації розробляються та надаються ППКО замовникам (пп.5.2.11);

- послуги комерційного обліку щодо улаштування ВОЕ (зокрема встановлення, налаштування, параметризація, заміна, модернізація, реконструкція, технічне переоснащення, а також введення в експлуатацію/облік, виведення з експлуатації/обліку вузла обліку та його складових) надаються на підставі заяви замовника (пп.5.2.15);

- вузол обліку вважається введеним в експлуатацію з дати підписання сторонами акта введення у промислову експлуатацію. Введений в експлуатацію вузол обліку має бути опломбованим та прийнятим до розрахунків за електричну енергію (введеним в облік). Вузол обліку вважається введеним в облік з дати підписання сторонами акта пломбування (пп.5.2.20-5.2.22).

8.51. Отже, нормами Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018, визначено процедуру влаштування вузлів обліку, проте позивачем такої процедури не дотримано в частині влаштування вузла обліку №7474348, в зв`язку з чим останній не введений в експлуатацію та не може бути прийнятим відповідачем до розрахунків за електричну енергію.

8.52. В даному випадку, господарськими судами не встановлено підстав для визнання спірного Додатку до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії недійсним, відповідно і відсутні правові підстави для задоволення позову.

8.53. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.54. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.55. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.56. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.57. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.58. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.59. Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про визнання недійсним Додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів" до Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №ВІ -779400 від 27.06.2022 не підлягають до задоволення.

8.60. Заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними.

8.61. Висновок суду першої інстанції про відмову у позові є обґрунтованим та правомірним.

8.62. Скаржник/позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.63. Оскаржуване рішення Господарського суду Вінницької області ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.64. З урахуванням наведеного, усі зазначені доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у даній справі не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.65. За таких обставин апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" (вх397/25 від 24.01.2025), слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2024 у справі №902/709/24 апелянт сплатив судовий збір у розмірі 4542,00 грн. згідно платіжної інструкції №2 від 21.01.2025.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. За приписами пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмову в позові - на позивача.

10.5. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

10.6. Відтак, заявлене клопотання скаржника в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача витрат на послуги з професійної правничої допомоги в розмірі 12000 гривень (докази на підтвердження понесення вказаних витрат додано до апеляційної скарги), колегією суддів не розглядається, оскільки скаржником вказано що - суд апеляційної інстанції при задоволенні позову має стягнути з відповідача понесені апелянтом витрати на послуги з професійної правничої допомоги в розмірі 12000 гривень, а також витрати на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 7570 гривень (Дані документи не подавались в суд, оскільки останнім було відмовлено в задоволені позову).

10.6.1. За результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції від 30.12.2024 у даній справі про відмову у задоволенні позову - залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Космонавтів-77" від 24.01.25р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 30 грудня 2024 року у справі №902/709/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/709/24 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повна постанова складена "28" березня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Миханюк М.В.