ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 Справа № 914/78/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів,

До відповідача: Комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів», м. Хирів,

про стягнення 44684,51 грн. збитків.

За участі представників: не викликались, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Встановив: Державна екологічна інспекція у Львівській області, м. Львів, звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів», м. Хирів, 44684,51 грн. збитків.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «ВКГ м. Хирів» (акт № 736/04/990 від 07.10.2021р.) встановлено порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. Відповідач самовільно використовував водні ресурси із водозабору № 1 (колодязі №№ 1,2, свердловина № 1) та із водозабору № 2 (свердловина № 1-5), які розташовані у місті Хирів Львівської області, за відсутності дозвільного документа спеціального дозволу на спеціальне водокористування.

Комунальне підприємство «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» у період з 20.08.2017 р. по 26.04.2018 р. самовільно видобуло та використало 35300 м3 підземних вод з водозабору № 1 та № 2, чим заподіяло збитки на суму 44684,51 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач скеровував відповідачу претензію № 173 від 19.10.2021р., вих. 13-5890, в якій просив відшкодувати збитки у розмірі 44684,51 грн., однак така залишена останнім без задоволення.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області збитки у сумі 44684,51 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 18.02.2025 р. проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На думку відповідача, позов подано поза межами трирічного строку позовної давності, про порушене право позивач дізнався 07.10.2021 р. в ході перевірки. Вказане зафіксовано в Акті перевірки № 736/04/990 від 07.10.2021 р. Тоді як з позовом до суду позивач звернувся на початку січня 2025 р. Таким чином, строк позовної давності закінчився 07.10.2024 р.

Тому відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява залишалась судом без руху. У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування факту самовільного забору відповідачем водних ресурсів з водозаборів №№ 1 та 2 за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, а також обґрунтованості розміру заявлених до стягнення збитків.

До предмета доказування учасника справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес, належить підтвердження існування фактів, які спростовують позовні вимоги.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність кожної обставини, яка належить до предмету доказування у справі, зазначено ним у додатках до позовної заяви.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Інспекційною перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства КП «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» (акт № 736/04/990 від 07.10.2021 р.) встановлено факт самовільного використання Комунальним підприємством «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» водних ресурсів із водозабору № 1 (колодязі №№ 1 та 2, свердловина № 1) та із водозабору № 2 (свердловини № 1-5), які розташовані у місті Хирів Львівської області за відсутності спеціального дозволу на водокористування.

Актом № 736/04/990 підтверджується та обставина, що у ході перевірки відповідач надав дозвіл на спеціальне водокористування від 19.08.2014 № Укр-308ДЕП-14/Льв., який видано Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації. Термін дії дозволу з 19.08.2014 по 19.08.2017. На момент перевірки вказаний дозвіл втратив чинність.

Відповідач надав також дозвіл на спеціальне водокористування від 27.04.2018 № 252/ЛВ/49д-18, виданий Державним агентством водних ресурсів України. Строк дії цього дозволу з 27.04.2018 р. по 27.04.2024 р. На момент перевірки вказаний дозвіл був чинний.

З огляду на викладене, з 20.08.2017 до 26.04.2018 відповідач здійснював забір водних ресурсів з водозаборів №№ 1 та 2 не маючи для цього дозволу на спеціальне водокористування обсягом, що перевищував 300 м куб на добу.

Вказане є порушенням вимог ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра.

Довідкою Комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» від 05.10.2021 року № 32 підтверджується той факт, що фактичний об`єм забраних та використаних підземних вод з водозабору № 1 та № 2 з 20.08.2017р. по 26.04.2018р. становив 35,3 тис. м3 .

Позивач стверджує, що такими діями відповідач заподіяв збитки державі у загальному розмірі 44684,51 грн.

Розрахунок вказаних збитків проведений у відповідності із Методикою розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (п. 9.1.), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 та зареєстрованої Мін`юстом України за № 767/16783 від 14.08.2009.

Правильність обчислення розміру заявлених до стягнення збитків відповідачем не заперечено та наявними у матеріалах справи доказами не спростовується.

Позивач звернувся до відповідача із претензією № 173 від 19.10.2021р. вих. № 13-5890, в якій зазначено про необхідність відшкодувати збитки в сумі 44684,51грн. Претензія отримана відповідачем 26.10.2021 р., що підтверджується відповідною відміткою позивача на претензії. Проте вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно з ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно з ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно з ст. 42 Водного кодексу України водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Статтею 46 Водного кодексу України передбачено, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Відповідно до ст. 47 Водного кодексу України загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Згідно з ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (ст. 49 ВК України).

Згідно із ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до ст. 67 Кодексу України про надра підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/2317/21).

Судом встановлено, що наявними у справі доказами, підтверджується факт порушення відповідачем вимог законодавства.

У діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду: - протиправна поведінка, яка полягає у здійсненні забору підземних вод за відсутності спеціального дозволу на користування надрами;

- шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389;

- причинний зв`язок, що виражений у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача;

- вина, яка полягає у тому, що відповідач, у якого був відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами, здійснюючи забір підземних вод усвідомлював або повинен був усвідомлювати факт порушення відповідними діями вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, у діях відповідача наявний склад всіх чотирьох умов, необхідних для відшкодування спричиненої державі шкоди внаслідок порушення законодавства про охорону надр.

На момент вирішення справи судом доказів відшкодування відповідачем збитків у розмірі 44684,51 грн. суду не надано.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення на користь держави з відповідача 44684,51 грн. збитків є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову, як безпідставні, з огляду на таке.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану (п.19 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України).

Строк для пред`явлення позовів до суду, відповідно до приписів ст. 256 ЦК України, є позовною давністю. Правові інститути обчислення позовної давності, перебігу позовної давності, застосування позовної давності, наслідків спливу позовної давності тощо, які просить застосувати відповідач, врегульовано нормами Глави 19 ЦК України. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відтак у суду відсутні правові підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 98, ) до Комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» (82060, м. Хирів, вул. Залізнична, 10Б, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Водопровідно-каналізаційне господарство м. Хирів» (82060, м. Хирів, вул. Залізнична, 10Б, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 98, ) 44684,51 грн. збитків та 3028грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

4.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя Бортник О.Ю.