ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 березня 2025 року м. ХарківСправа № 922/816/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Селянського господарства "Колос" про забезпечення позову у справі

за позовом Селянського господарства "Колос" (61121, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128, кв. 11)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стаді Глобал" (62459, Харківська область, Харківський р-н, смт Високий, вул. Нова, 11)
про визнання неукладеним Договору

ВСТАНОВИВ:

Селянське господарство "Колос" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стаді Глобал", в якій просить суд:

- визнати Договір купівлі-продажу права користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення від 10.09.2024 та Додатку № 1 до нього, укладений між Селянським господарством "Колос" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стаді Глобал", неукладеним;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0168 та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву Селянського господарства "Колос" залишено без руху. Позивачу встановлений строк протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у вставленому порядку та розмірі.

27.03.2025, на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 17.03.2025, позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№ 7760).

Крім того, разом із заявою про усунення недоліків позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову у справі №922/816/25, а саме: заборонити проведення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, зазначених у оспорюваному договорі та інших, зареєстрованих за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з такими кадастровими номерами:

:02:000:0100 :02:000:0266 :02:000:0900:02:000:0225 :02:000:0246 :02:000:0900:02:000:0264 :03:000:0173 :02:000:0900:02:000:0099 :02:000:0004 :02:000:0900:02:000:0007 :02:000:0115 :02:000:0900:02:000:0002 :03:000:0167 :03:000:0900:02:000:0082 :02:000:0114 :02:000:0900:02:000:0227 :02:000:0335 :02:000:0900:02:000:0126 :08:001:0312 :02:000:0000:02:001:0653 :02:000:0083 :01:000:0000:02:001:0664 :01:000:0298 :01:000:0800:02:001:0280 :02:001:0277 :02:001:0800:02:001:0264 :02:001:0262 :02:001:0900:03:000:0366 :02:000:0056 :02:000:0000:02:001:0518 :02:000:0146 :03:000:0900:02:000:0142 :02:000:0125 :02:000:0900:02:000:0239 :02:000:0232 :02:000:0900:03:000:0085 :02:001:0642 :02:000:0900:02:000:0051 :02:000:0226 :01:001:0900:02:000:0271 :02:001:0028 :03:000:0900:03:000:0176 :03:000:0170 :02:000:0900:03:000:0113 :02:000:0111 :02:000:0900:02:000:0008 :03:000:0365 :02:002:0100:08:001:0311 :02:000:0215 :02:001:0900:01:000:0297 :01:000:0299 :02:000:0900:01:000:0300 :02:001:0275 :02:001:0800:02:001:0278 :03:000:0364 :02:001:0800:02:001:0267 :02:001:0265 :03:000:0900:02:000:0155 :02:001:0538 :02:001:0900:02:000:0198 :02:001:0550 :02:001:0900:02:000:0123 :02:000:0134 :02:000:0900:02:000:0275 :02:000:0380 :02:000:0900:02:000:0081 :02:000:0074 :02:000:0900:02:000:0216 :02:000:0159 :02:001:0000:02:002:0007 :03:000:0138 :03:000:0900:03:000:0174 :02:000:0112 :02:000:0000:02:001:0541 :02:001:0576 :02:001:0900:02:000:0203 :08:001:0310 :02:000:0900:02:000:0138 :01:000:0033 :01:000:0900:02:000:0209 :01:000:0306 :01:000:0800:02:001:0274 :02:001:0281 :02:001:0900:02:000:0433 :02:001:0269 :02:001:0800:02:001:0268 :02:000:0058 :02:000:0900:02:000:0248 :03:000:0054 :01:000:0900:02:000:0122 :02:000:0381 :02:000:0900:02:000:0130 :02:000:0108 :02:000:0900:03:000:0131 :02:000:0036 :02:000:0900:02:000:0053 :03:000:0051 :02:000:0900:02:000:0164 :02:001:0016 :02:000:0900:02:000:0279 :02:000:0230 :02:000:0900:02:000:0132 :02:001:0522 :02:000:0900:02:000:0195 :03:000:0171 :02:000:0900:02:000:0210 :02:001:0534 :02:000:0000:02:001:0580 :01:001:0584 :02:000:0900:02:000:0102 :02:000:0148 :02:000:0900:02:000:0234 :02:000:0136 :02:000:0900:02:000:0133 :02:000:0064 :02:001:0000:02:001:0533 :02:001:0581 :01:000:0000:02:001:0579 :02:001:0582 :03:000:0900:03:000:0025 :02:000:0233 :02:001:0900:02:000:0334 :02:000:0236 :02:000:0000:02:001:0029 :02:000:0161 :02:000:0000:02:001:0583 :02:000:0149 :02:001:0000:02:000:0545.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд наголошує, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 року №4-рп/2011), сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначила, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17).

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Саме на необхідності оцінки цих обставин неодноразово акцентував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 23.03.2020 у справі №910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі № 915/373/20, від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21, від 12.10.2021 у справі №908/1487/21 (908/1624/21), від 19.05.2022 у справі № 913/2239/21.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така правова позиція, наведена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 31.08.2020 у справі № 917/1274/19).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 року у справі №910/20007/20, від 30.06.2022 року у справі № 911/3616/21(911/184/22).

Суд зауважує, що предметом розгляду у справі № 922/816/25 є визнання договору неукладеним, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0168 та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення. Тобто даний спір є немайновим.

В обґрунтування поданої заяви зазначається, що наявність спірного договору щодо продажу права користування щодо значної кількості земельних ділянок (майже всіх, окрім земельних ділянок комунальної та державної власності, право оренди яких взагалі не може бути відчужене відповідно до ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України), права користування якими зареєстроване за позивачем, свідчить про наявність обґрунтованих ризиків щодо подальших дій, направлених на незаконне захоплення належного позивачу права користування земельними ділянками. Позивач припускає, що відповідач може повторно здійснити підробку підпису та печатки позивача для укладення нового договору, на підставі якого провести реєстрацію права користування й щодо інших земельних ділянок як одного з етапів реалізації плану по рейдерському захопленню СГ "Колос".

Таким чином, позивач вважає, що визнання неукладеним оспорюваного договору щодо відчуження прав користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, за умови відсутності заходів забезпечення позову, не зможе забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, адже не є автоматичною підставою для скасування реєстраційних дій, які можуть бути здійснені за ініціативою відповідача до вирішення спору, потребуватиме додаткових заходів щодо оскарження прийнятих на підставі такого договору рішень та створить перешкоди у користуванні земельними ділянками позивачем у разі подальшої реєстрації відповідачем права користування ними на підставі спірного договору.

Суд установив, що матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу права користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 10.09.2024 та додаток № до нього, укладеного між сторонами даного спору. За вказаним договором СГ "Колос" - Землекористувач-Продавець, якому належить право користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2. цього Договору, продає (відчужує), а ТОВ "Стаді Глобал" - Землекористувач-Покупець, на користь якого здійснюється продаж (відчуження) права користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, придбає (купляє, набуває) право користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2. цього Договору. Продаж (відчуження) Землекористувачем-Продавцем права користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2 цього Договору, водночас має наслідком передачу права користування (оренди/емфітевзису) земельних ділянок сільськогосподарського призначення за цим Договором від Землекористувача-Продавця Землекористувачеві- Покупцю.

Водночас позивач зазначає, що СГ "Колос" не підписувало зазначений договір, жодним чином не виявляла бажання щодо його укладання та, як наслідок, відчуження права оренди (користування) на земельні ділянки відповідачу. Договір містить підроблений підпис та печатку позивача, укладений за відсутності його волевиявлення та, фактично, направлений на незаконне захоплення належних йому прав оренди (користування) земельних ділянок, які використовуються позивачем для здійснення сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 411 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що землекористувач має право на відчуження права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки підлягають державній реєстрації. Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України "Про оренду землі", згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ст. 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявність факту виконання умов правовику, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Таким чином, законодавством визначено порядок переходу права оренди землі на підставі договору його відчуження:

1. Укладання письмового договору між користувачем земельної ділянки та особою, на користь якої здійснюється відчуження;

2. Державна реєстрація переходу права користування на підставі такого договору, з моменту якої у особи виникає права користування земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи, на підставі оспорюваного договору вже було вчинено реєстраційну дію за ініціативою відповідача, а саме - зареєстровано за ним право користування земельною ділянкою :03:000:0168.

Таким чином, відповідачем вже були здійснені дії, направлені на позбавлення позивача права користування земельною ділянкою, яка ним орендується.

Враховуючи послідовність дій, визначену законодавством України щодо виникнення права оренди на земельну ділянку на підставі його відчуження за договором, беручи до уваги дії відповідача щодо реєстрації права користування земельною ділянкою :03:000:0168 та зміст спірного договору щодо продажу права користування майже всіх земельних ділянок позивача, суд доходить висновку, що в даному випадку існують обґрунтовані ризики того, що відповідач буде використовувати оспорюваний договір як підставу для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо оформлення права оренди земельних ділянок, зазначених у Додатку № 1 ("Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування яких відчужується за Договором") до спірного Договору.

Вказане у сукупності свідчить, що позивач буде змушений звертатися із новими позовами, вживати додаткові заходи щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав, а під час розгляду справи по суті відповідач матиме можливість продовжувати використовувати спірний договір для реєстрації права користування щодо інших земельних ділянок, чим створить перешкоди у користуванні земельними ділянками позивачем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Згідно із ч. З ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Саме по собі рішення суду про визнання договору неукладеним не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно.

Наприклад, у разі визнання недійсним договору, за яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Вказані правові висновки були зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, у постанові Касаційного господарського суду Верховного суду від 30.07.2019 у справі № 28/29-6- 43/212-2012.

Згідно із правовими висновками Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 у справі №154/883/19, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, визнання неукладеним оспорюваного договору щодо відчуження прав користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, за умови відсутності заходів забезпечення позову, не зможе забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, адже не є автоматичною підставою для скасування реєстраційних дій, які можуть бути здійснені за ініціативою відповідача до вирішення спору, потребуватиме додаткових заходів щодо оскарження прийнятих на підставі такого договору рішень та створить перешкоди у користуванні земельними ділянками позивачем у разі подальшої реєстрації відповідачем права користування ними на підставі спірного договору.

Як вже було зазначено, статтею 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Так, статтею 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Отже, оскільки наразі існують обґрунтовані ризики того, що відповідач буде продовжувати використовувати оспорюваний договір як підставу для здійснення реєстраційних дій щодо оформлення права користування земельними ділянками, а також вчиняти дії щодо укладення нового договору, на підставі якого проведе реєстрацію права користування й щодо інших земельних ділянок (що потягне за собою порушення законних прав та інтересів позивача як дійсного користувача земельними ділянками), належним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона проведення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, зазначених у Додатку №1 ("Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування яких відчужується за Договором") оспорюваного Договору, а також інших зареєстрованих за позивачем земельних ділянок відповідно до актуального витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому варто акцентувати увагу на тому, що на стадії прийняття рішення про забезпечення позову судом не досліджується обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом встановлення судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 02.09.2019 у справі № 917/137/19, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 21.01.2021 у справі №924/881/16 (924/811/20), від 17.09.2021 у справі № 910/3547/21).

Слід також зазначити, що згідно ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

Однак, позовні вимоги у справі № 922/816/25 не є тотожними заходу забезпечення позову, про який просить заявник.

Отже, заявником доведено необхідність вжиття заходу забезпечення позову, його пов`язаність із предметом спору та ризик настання несприятливих наслідків, що в цілому негативно скажуться (у випадку його незастосування) на господарській діяльності позивача.

З огляду на викладені вище обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову є тимчасовими (до закінчення розгляду справи) та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження за позивачем права користування спірними земельними ділянками) з метою зупинення вчинення під час розгляду цієї справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушеного права в разі задоволення/часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому, згідно із ст. 141 ГПК У країни метою зустрічного забезпечення є відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Вжиті судом заходи забезпечення позову не несуть для учасників справи загрози збитків. Вказане полягає у тому, що хоча заборона проведення реєстраційних дій щодо земельних ділянок і обмежує право розпоряджатися такими земельними ділянками, однак суть вжитих заходів забезпечення якраз і полягає в тому, щоб уникнути під час розгляду спору по суті подальших дій щодо відчуження прав користування спірних земельних ділянок та, фактично, зафіксувати правове становище учасників справи станом на час звернення з позовом. Метою цього є уникнення в подальшому звернення позивача з новими позовами для захисту своїх прав, а також забезпечення можливості виконання рішення у справі.

Таким чином, оскільки зазначений захід забезпечення позову (заборона проведення реєстраційних дій щодо земельних ділянок) жодним чином не порушує право власності відповідача та не може спричинити йому збитки, суд вважає, що в даному випадку зустрічне забезпечення не вимагається.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Селянського господарства "Колос" про забезпечення позову у справі №922/816/25 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі №922/816/25, а саме: заборонити проведення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, зазначених у оспорюваному договорі та інших, зареєстрованих за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з такими кадастровими номерами:

:02:000:0100 :02:000:0266 :02:000:0900:02:000:0225 :02:000:0246 :02:000:0900:02:000:0264 :03:000:0173 :02:000:0900:02:000:0099 :02:000:0004 :02:000:0900:02:000:0007 :02:000:0115 :02:000:0900:02:000:0002 :03:000:0167 :03:000:0900:02:000:0082 :02:000:0114 :02:000:0900:02:000:0227 :02:000:0335 :02:000:0900:02:000:0126 :08:001:0312 :02:000:0000:02:001:0653 :02:000:0083 :01:000:0000:02:001:0664 :01:000:0298 :01:000:0800:02:001:0280 :02:001:0277 :02:001:0800:02:001:0264 :02:001:0262 :02:001:0900:03:000:0366 :02:000:0056 :02:000:0000:02:001:0518 :02:000:0146 :03:000:0900:02:000:0142 :02:000:0125 :02:000:0900:02:000:0239 :02:000:0232 :02:000:0900:03:000:0085 :02:001:0642 :02:000:0900:02:000:0051 :02:000:0226 :01:001:0900:02:000:0271 :02:001:0028 :03:000:0900:03:000:0176 :03:000:0170 :02:000:0900:03:000:0113 :02:000:0111 :02:000:0900:02:000:0008 :03:000:0365 :02:002:0100:08:001:0311 :02:000:0215 :02:001:0900:01:000:0297 :01:000:0299 :02:000:0900:01:000:0300 :02:001:0275 :02:001:0800:02:001:0278 :03:000:0364 :02:001:0800:02:001:0267 :02:001:0265 :03:000:0900:02:000:0155 :02:001:0538 :02:001:0900:02:000:0198 :02:001:0550 :02:001:0900:02:000:0123 :02:000:0134 :02:000:0900:02:000:0275 :02:000:0380 :02:000:0900:02:000:0081 :02:000:0074 :02:000:0900:02:000:0216 :02:000:0159 :02:001:0000:02:002:0007 :03:000:0138 :03:000:0900:03:000:0174 :02:000:0112 :02:000:0000:02:001:0541 :02:001:0576 :02:001:0900:02:000:0203 :08:001:0310 :02:000:0900:02:000:0138 :01:000:0033 :01:000:0900:02:000:0209 :01:000:0306 :01:000:0800:02:001:0274 :02:001:0281 :02:001:0900:02:000:0433 :02:001:0269 :02:001:0800:02:001:0268 :02:000:0058 :02:000:0900:02:000:0248 :03:000:0054 :01:000:0900:02:000:0122 :02:000:0381 :02:000:0900:02:000:0130 :02:000:0108 :02:000:0900:03:000:0131 :02:000:0036 :02:000:0900:02:000:0053 :03:000:0051 :02:000:0900:02:000:0164 :02:001:0016 :02:000:0900:02:000:0279 :02:000:0230 :02:000:0900:02:000:0132 :02:001:0522 :02:000:0900:02:000:0195 :03:000:0171 :02:000:0900:02:000:0210 :02:001:0534 :02:000:0000:02:001:0580 :01:001:0584 :02:000:0900:02:000:0102 :02:000:0148 :02:000:0900:02:000:0234 :02:000:0136 :02:000:0900:02:000:0133 :02:000:0064 :02:001:0000:02:001:0533 :02:001:0581 :01:000:0000:02:001:0579 :02:001:0582 :03:000:0900:03:000:0025 :02:000:0233 :02:001:0900:02:000:0334 :02:000:0236 :02:000:0000:02:001:0029 :02:000:0161 :02:000:0000:02:001:0583 :02:000:0149 :02:001:0000:02:000:0545.

3. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову є виконавчим документом.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 28.03.2025, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Стягувач за даною ухвалою: Селянське господарство "Колос" (61121, м.Харків, пр. Тракторобудівників, 128, кв. 11; ).

Боржник за даною ухвалою: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стаді Глобал" (62459, Харківська область, Харківський р-н, смт Високий, вул. Нова, 11; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та у відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Трофімов

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.