ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"28" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1192/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-426/25 від 26.03.2025) керівника Болградської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 916/1192/25

за позовом керівника Болградської окружної прокуратури (68702, Одеська обл., м. Болград, вул. Варненська, буд. 19)

в інтересах держави в особі:

1) Південного офісу Держаудитслужби (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ),

2) Одеської обласної ради (65032, Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4; )

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» (65000, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 20/1, кв. 40; ),

2) Комунального підприємства «ОБЛТРАНСБУД» (65014, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 34-А; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (65029, Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 32; )

про визнання недійсним договору та стягнення 6 990 350,88 грн,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Болградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (позивач-1), Одеської обласної ради (позивач-2) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» (відповідач-1) та Комунального підприємства «ОБЛТРАНСБУД» (відповідач-2), в якому просить суд:

1) визнати недійсним договір про закупівлю за державні кошти № 263 від 26.12.2016, укладений між КП «ОБЛТРАНСБУД» () та ТОВ «Укрмежбуд» (), як такий, що суперечить інтересам держави та суспільства з умислу останнього;

2) стягнути з ТОВ «Укрмежбуд» () грошові кошти в сумі 6 990 350,88 грн, одержані товариством за договором № 263 від 26.12.2016, повернути іншій стороні, а саме: КП «ОБЛТРАНСБУД» (, юридична адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107), а одержане КП «ОБЛТРАНСБУД» стягнути в дохід держави за наступними реквізитами: рахунок UA9015001, отримувач- ГУК ДКСУ в Одеській області/Одеська обл./24060300, за код ЄДРПОУ отримувача 37607526.

В обґрунтування позову прокурор посилається на встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави з огляду на з`ясування того факту, що спірний договір є укладеним за підсумками тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД», у зв`язку з чим прокурор вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу цього товариства, із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Разом із позовною заявою прокурор подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД», в межах суми 6 990 350,88 грн, що відповідає розміру стягнення за поданим позовом.

Заяву про забезпечення позову прокурор мотивує обґрунтованим припущенням, що грошові кошти відповідача-1 можуть зникнути та/або зменшитись на момент ухвалення рішення, проте, надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічним не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами), на переконання прокурора, свідчить про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, розглядаючи питання забезпечення позову у справах про стягнення заборгованості, сформулювала такі висновки:

- у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23);

- можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. У разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Необхідно відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів (пункт 24);

- накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами (пункт 30);

- за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми позову доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (пункт 31).

Предметом позову у справі є немайнова вимога прокурора про визнання договору недійсним та майнова вимога про стягнення 6 990 350,88 грн.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач-1, до якого першочергово направлено майнову вимогу про стягнення 6 990 350,88 грн, необхідну суму грошових коштів для виконання рішення.

Відтак, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на грошові кошти відповідача-1 в межах ціни позову є гарантією того, що рішення суду буде виконано та позивач отримає задоволення своїх вимог, у разі задоволення позову судом.

Крім того, суд враховує, що встановлення обставин щодо можливого вибуття грошових коштів з власності відповідача, їх зменшення або зникнення є застосуванням завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Подібний висновок, який суд враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України, викладено в Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22. За таких обставин суд вважає, що заявником дотримано вимоги щодо наведеного стандарту доказування.

Приймаючи до уваги, що вказані заходи забезпечення позову застосовуються виключно до закінчення розгляду справи, з урахуванням обмежених строків судового розгляду, суд доходить висновку, що вжиття саме таких заходів є обґрунтованим, адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву (вх. № 2-426/25 від 26.03.2025) керівника Болградської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 916/1192/25 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» (65000, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 20/1, кв. 40; ), в межах ціни позову 6 990 350,88 грн.

Стягувач: Одеська обласна рада (65032, Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 4; ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕЖБУД» (65000, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 20/1, кв. 40; ).

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили 28 березня 2025 р. та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги у строк, передбачений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Волков Роман Володимирович