ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"18" березня 2025 р. Справа №909/715/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Панова І.Ю.,
Суддів Зварич О.В.,
Секретар судового засідання: Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідачів: Булавинець М.М.;
розглянувши заяви ТзОВ Богрусс та ТОВ "Дюпонт-плюс" від 03.02.2025 (вх. №01-05/291/25) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №909/715/24 (суддя Скапровська І.М.)
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 року у справі № 909/715/24 відмовлено у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дюпонт-плюс" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Богрусс", про розірвання договору купівлі-продажу окремого майна за результатами електронного аукціон № UA-PS 2021-12-22-0000018-1 від 18.02.2022 № 455 - адміністративного будинку А загальною площею 729,5 кв. м., гаражу Б загальною площею 49,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., Калуський (Долинський) район, м. Долина, вул. Пушкіна, будинок 12, визнання недійсним договору від 12.09.2022 № 2588 купівлі продажу, зобов`язання повернути у державну власність майно за актом приймання передачі відповідно до Порядку повернення у державну (комунальну) власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі продажу таких об`єктів, затвердженого наказом Фонду державного майна України 27.11.2018 за № 1338/32790.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях б/н від 10.12.2024 (вх. №01-05/3582/24 від 10.12.2024) залишено без задоволення та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 у справі №909/715/24 залишено без змін.

03.02.2025 від ТзОВ Богрусс надійшла заява б/н від 03.02.2025 (вх. №01-05/291/25) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №909/715/24 в якій просить стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях на користь Відповідачів ТОВ БОГРУСС та ТОВ ДЮПОНТ-ПЛЮС по 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу на кожного.

На підтвердження понесених відповідачами витрат на правову допомогу до заяви заявниками додано копії договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024, копії додатків до договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024, копії актів про надання правничої допомоги розрахунок (детальний опис робіт) від 30.01.2025 та копії платіжних інструкцій №381 від 11.02.2025 та №804 від 11.02.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2025 призначено розгляд заяв ТзОВ Богрусс та ТОВ "Дюпонт-плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі №909/715/24 на 18.03.2025.

В судовому засіданні 18.03.2025 представник відповідачів підтримав вимоги заяв про ухвалення додаткового рішення з підстав викладених у ній. Позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При винесенні даної постанови колегія суддів виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно із матеріалами справи, представництво інтересів відповідачів у справі, що розглядалася апеляційним господарським судом здійснювалось адвокатом Булавинцем М.М.

На підтвердження понесених відповідачами витрат на правову допомогу до заяви заявниками додано копії договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024 від 10.12.2024, копії додатків до договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024, копії актів про надання правничої допомоги розрахунок (детальний опис робіт) від 30.01.2025 та копії платіжних інструкцій №381 від 11.02.2025 та №804 від 11.02.2025.

Колегія суддів зазначає, що представником відповідачів було заявлено необхідну заяву у відзиві на апеляційну скаргу, вказавши, що у зв`язку із розглядом апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 року у справі № 909/715/24 відповідачі очікують понести витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн на обох Відповідачів.

Окрім цього, у судовому засіданні 28.01.2025 до закінчення судових дебатів представником відповідачів було зазначено про наявність витрат на професійну правничу допомогу докази яких будуть надані у встановлений строк після ухвалення рішення у справі.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен (Постанова Верховного Суду у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020).

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до п. 1.1. договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024 передбачено, що за цим Договором Клієнт зобов`язується надати Адвокату всі необхідні документи та іншу інформацію, прийняти такі послуги і оплатити їх, а Адвокат зобов`язаний здійснити підготовку (вивчення) матеріалів, провести захист (представництво) інтересів Клієнта в будь-якому суді (місцевому, апеляційному або касаційному) у справі № 909/715/24 без обмеження повноважень. Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу по захисту інтересів Клієнта.

Згідно із п. 3.1. винагорода по справі включає в себе витрати, понесені Адвокатом при виконанні своїх зобов`язань по цьому Договору та гонорар за надані послуги. Обчислення гонорару здійснюється у формі фіксованої суми у розмірі 15 000 грн. за супровід справи у суді першої інстанції. Оплата за участь у суді апеляційної та касаційної інстанцій проводиться після укладення відповідних додаткових угод до даного договору. Оплата винагороди (гонорару) проводиться не пізніше 25 робочих днів з моменту підписання Акту про надання правничої допомоги. Клієнт також має право після підписання цього договору оплатити Адвокату аванс у розмірі, який вважає необхідним на власний розсуд. У разі виникнення підстав, що впливають на якість наданих послуг, їх кінцевий результат, враховуючи можливість реального виконання рішення суду, що набрало законної сили, розмір витрат, які стягнуто судом за результатами розгляду справи, тощо, Сторони можуть змінити суму витрат, в тому числі і шляхом повернення Адвокатом (повного чи часткового) сплачених Клієнтом сум та підписання нового Акту про надання правничої допомоги на заміну попереднього. Сторони погоджуються, що при встановленні розміру гонорару враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. Визначений Сторонами гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час. Наявність витрат доводиться відповідними документами (чеками, квитанціями, квитками, тощо).

Відповідно до п. 1. додатків до договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024 від 10.12.2024 сторони передбачили, що згідно пункту 3.1. Сторони погодили, що гонорар за супровід справи № 909/715/24 в Західному апеляційному господарському суді становить 10 000грн. Сторони погоджуються, що при встановленні розміру гонорару враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. Визначений Сторонами гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час.

Згідно п. 4 додатків до договорів про надання правничої допомоги від 02.09.2024 від 10.12.2024 цей Додаток є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги від 02.09.2024 року.

Апеляційний господарський суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Поряд з цим судова колегія звертає увагу на те, що у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви відповідачів про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо судових витрат, судова колегія вважає обґрунтованим розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, оскільки надання послуг адвокатом Булавинцем М.М.

Дослідивши обсяг виконаних робіт представником відповідачів, з надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції, а саме відзив на апеляційну скаргу, останній з`ясував, що витрати на правову допомогу є дещо завищеними та неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) саме в суді апеляційної інстанції і не відповідають критерію розумності їх розміру. До таких висновків суд апеляційної інстанції приходить з огляду на те, що дана категорія справ є незначної складності та не потребує значних зусиль чи високої кваліфікації адвоката для її ведення.

Таким чином, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та виконані роботи та з огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає завищеним заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, сума витрат за надання правничої допомоги, визначена ТзОВ Богрусс та ТОВ "Дюпонт-плюс" у заявах підлягає зменшенню із заявлених 10 000,00 грн до 5 000,00 грн на кожного з відповідачів.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 197, 221, 232, 234, 244, 281 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ТзОВ Богрусс та ТОВ "Дюпонт-плюс" від 03.02.2025 (вх. №01-05/291/25) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.

2. Стягнути із Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76019, ) на користь ТОВ «БОГРУСС» (вул. Пушкіна, буд. 8А, м. Калуш, Калуський р-н, Івано-Франківська обл., 77304, ) 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76019, ) на користь ТОВ "Дюпонт-плюс" (вул. Пушкіна, буд. 8А, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, ) 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Господарському суду Івано-Франківської області видати відповідні накази.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.