ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2328/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Карпенко А.С.

Представники сторін:

від позивача: Козаченко Олена Олександрівна (поза межами приміщення суду) - від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» - адвокат, ордер серія АЕ № 1321891 від 22.05.2024р.

від скаржника: Кириченко Євген Вікторович (в залі суду) - від ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" - адвокат, ордер Серія АЕ № 1265485 від 02.01.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24 (суддя Золотарьова Я.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпен-Д", с. Степове, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором підряду.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпен-Д" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 844 876, 00 грн за послуги з поточного ремонту, пеню у розмірі - 17 033, 77 грн, 12 469, 01 грн - інфляційні втрати та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду, в частині виконання грошового зобов`язання за надані послуги з поточного ремонту.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 року у справі № 904/2328/24 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський тепловозоремонтний завод на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРПЕН-Д заборгованість у розмірі 1 844 876, 00 грн, пеню у розмірі 17 033, 77 грн, інфляційні витрати у розмірі 12 469, 01 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 22492, 55 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов договору про надання послуг № 23340 укладеного 11 жовтня 2023 між Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» (виконавець) та додатку до нього позивачем надано відповідачу послуги з поточного ремонту Об`єкту, про що свідчать підписані сторонами акти виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт до них.

Господарським судом встановлено, що станом на дату звернення з позовною заявою Відповідач виконав свої зобов`язання частково. Так, у відповідача в частині оплати за надані послуги з поточного ремонту покрівлі будівлі складального цеху ПрАТ «ДТРЗ» інв. № в обсязі 1492 м2, сформувалася заборгованість за Договором у розмірі 1 844 876,00 грн.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 844 876,00 грн підлягають задоволенню.

Також, судом першої існтанції, після перевірки заявлених до стягнення суми пені в розмірі 17 033, 77 грн та інфляційних втрат в розмірі 12 469, 01 грн зроблено висновок про їх обгрунтованість та вірність, з огляду на що вимоги в цій частині задоволенні в повному обсязі.

26.08.2024 від позивача надійшла заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 400, 00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості. Відтак суд задовольнив 6 000,00 грн витрат, які були понесені позивачем за участь адвоката у судових засіданнях та 14 400,00 грн витраченого часу адвоката впродовж розгляду справи № 904/2328/24.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у справі № 904/2328/24; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ Інтерпен-Д відмовити в повному обсязі.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24 в повному обсязі; ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Інтерпен-Д» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення від 26.08.2024.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що податкова накладна від 15.12.2023 №8 на суму 1 093 167,30 грн мала б бути зареєстрована до 05.01.2024 (включно), але зареєстрована була 19.01.2024. В свою чергу, податкова накладна від 25.12.2023 №17 на суму 851 708,70 грн мала б бути зареєстрована 18.01.2024 (включно, але зареєстрована була 07.02.2024, що підтверджується позивачем та свідчить про порушення останнім умов п. 10.5. договору.

Таким чином, відповідачем на виконання умов пункту 10.5. договору в односторонньому порядку утримано 20% з сум оплат, що належали до сплати позивачу.

Відтак, скаржник зауважує, що оскільки позивач не заперечував в суді першої інстанції щодо порушення строків реєстрації податкових накладних, то ПрАТ «ДТРЗ», відповідно, правомірно нарахувало та утримало в односторонньому порядку штраф у розмірі 20% від суми операцій, оскільки саме з цими наслідками погодився сам позивач, підписавши договір.

Крім того апелянт зазначає, що положенням п. 13.3 договору передбачено, що сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір відсотків та інфляції прирівнюється до нуля відсотків. Отже, позивач не має підстав для стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена п. 13.3. договору.

Враховуючи наведене, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у справі №904/2328/24 повністю.

Апеляційна скарга на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 обґрунтована наступним:

Скаржник стверджує, що стороною Позивача порушено визначений ст. 129 та ст. 221 Господарського процесуального кодексу України порядок щодо подачі доказів, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, що, в свою чергу, є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Також, апелянт зазначає, що як заявлена представником Позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39 750,00 грн., так і сума витрат, що була задоволена судом першої інстанції, у розмірі 20 400,00 грн., не є співмірними із складністю справи та обсягом виконаних робіт. Водночас, час витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсяг, докази надані представником Позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

04.11.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив ТОВ «ІНТЕРПЕН-Д» на апеляційну скаргу, згідно змісту якого позивач зазначає наступне:

Відповідно до приписів чинного законодавства зобов`язання із складання реєстрації податкових накладних в ЄРПН є обов`язком платника податку тобто податковим зобов`язанням, яке регулюється нормами Податкового кодексу України, з чим безпосередньо погоджується відповідач з огляду на зміст апеляційної скарги, адже посилається саме на норми Податкового кодексу. Таким чином, передбачена пунктом 10.5. договору відповідальність відповідача не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань щодо надання послуг з ремонту, оскільки виникає у разі невиконання вимог податкового законодавства.

Позивач вказує на те, що обумовлені в договорі обов`язки позивача щодо реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, не є господарськими зобов`язаннями та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог частини статті 230, статті 218 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

За таких підстав, застосування відповідачем штрафу у розмірі 20% за порушення п. 10.5 Договору шляхом утримання в односторонньому порядку 20% штрафу з сум оплат, що належать до сплати до сплати позивачу, у розмірі 388 975,20 грн є безпідставними.

Також, позивач звертає увагу, що пункт 10.5. договору не передбачає права відповідача на призупинення виконання свого обов`язку зі сплати коштів за договором.

На підставі наведеного позивач просить суд залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 по справі №904/2328/24 без змін, а апеляційну скаргу на нього залишити без задоволення.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.09.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/2328/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський тепловозоремонтний завод на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у справі №904/2328/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

02.10.2024 матеріали справи № 904/2328/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський тепловозоремонтний завод на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у справі №904/2328/24 залишено без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 26991 грн. 05 коп.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський тепловозоремонтний завод на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 04.03.2025 об 11:00 годин.

24.10.2024 на адресу Центрального апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд", Приватне акціонерне товариство Дніпропетровський тепловозоремонтний завод подало заяву про усунення недоліків, а саме додано докази сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у справі №904/2328/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 04.03.2025 об 11:00 годин.

09.10.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява позивача про зловживання процесуальними правами заявником (відповідачем по справі №904/2328/24), якою зазначає, що подання заявником апеляційної скарги без доказів сплати судового збору, спрямоване на безпідставне затягування та перешкоджання виконання судового рішення, що суперечить завданню господарського судочинства, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати дії Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» зловживанням процесуальними правами та застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі, встановленому ст. 135 ГПК України.

Розглянувши подану позивачем заяву в судовому засіданні, колегія суддів порадившись на місці дійшла висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За змістом статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною 10 статті 188 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено судом вище, скаржником виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у визначений апеляційним судом строк, а саме надано докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Отже, з дій відповідача не вбачається свідоме намагання затягнути розгляд справи та/або створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства, що може розцінюватися як зловживання процесуальними правами.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає у діях Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» щодо подання апеляційної скарги без доказів сплати судового збору (враховуючи також подання таких доказів на вимогу суду) зловживання процесуальними правами, оскільки такі дії товариства були вчинені в межах прав, передбачених нормами Господарського процесуального кодексу, у зв`язку з чим заява позивача підлягає залишенню без задоволення.

26.02.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, якою останній зазначає про те, що після подання апеляційної скарги та відкриття провадження Центральним апеляційним господарським судом, а саме 13.11.2024 відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача суму у розмірі 100 000,00 грн з призначенням платежу «Спл. За посл. З пот.рем.покрівлі буд.скл.цеху зг рах №ИН-0000024 15.12.2003р, зг дог№23340 від 11.10.23», що підтверджується платіжною інструкцією №4546.

З урахуванням фактичних обставин справи, а саме часткового погашення основної суми боргу з боку відповідача після відкриття апеляційного провадження, позивач просить суд врахувати дану обставину та зменшити основну суму боргу за договором в розмірі 1 844 876,00 грн на 100 000,00 грн, а саме до суми 1 744 876,00 грн.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з огляду на те, що під час розгляду справи господарським судом були відсутні обставини припинення існування предмета спору частково в зазначеній позивачем сумі.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторони не позбавленні можливості врегулювати питання щодо розміру стягнутої суми заборгованості на стадії виконання рішення суду.

04.03.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

11 жовтня 2023 між Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» (виконавець) був укладений договір про надання послуг № 23340 (далі - Договір).

Договір був укладений згідно протоколу засідання ТК ПрАТ «ДТРЗ» щодо розгляду пропозицій учасників процедури спрощеної закупівлі, з використанням електронної системи закупівель, № 225 від 25.09.2023 р./ 28.-09.2023 р., електронної закупівлі № UA-2023-09-14-008792-а. Згідно із Додатком 1 до Договору код закупівлі: ДК 021:2015:45260000-7 -Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи.

Предметом Договору (п. 1.1. Договору) були послуги з поточного ремонту покрівлі будівлі складального цеху ПрАТ «ДТРЗ» інв. № в обсязі 1492 м2 на території Відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б.7(далі -Об`єкт).

Послуги надаються відповідно до Технічного завдання (Додаток №), яке є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2 договору).

Ціна послуг (сума Договору), доручених до надання Виконавцю, встановлюється у Договірній ціні (Додаток №2) та кошторисній документації, що є невід`ємною частиною цього Договору, та складає 2 521 979,00 (два мільйони п`ятсот двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 00 коп.) грн., в тому числі ПДВ-20% 420 329,83 (чотириста двадцять тисяч гриста двадцять дев`ять гривень 83 коп.) грн (п.2.1 договору).

Замовник здійснює оплату наданих послуг поетапно з відтермінуванням 30 робочих днів і дати підписання Сторонами Актів наданих послуг за кожним з етапів, вказаних в Технічному завданні (Додаток 1) та у Локальному кошторисі (Додаток 3), але не раніше реєстрації Виконавцем податкової накладної (п.2.2 договору).

Послуги повинні бути надані в термін 60 календарних днів з дати отримання Виконавцем письмової заявки Замовника (за допомогою факсимільного зв`язку, телеграмою, або шляхом передачі на е-mail пошту Виконавця, яка зазначена в розділі 14 Договору) (п.4.1 договору).

Датою надання Послуг вважається дата підписання сторонами відповідного Акту наданих послуг (п.4.2 договору).

За порушення строків остаточної оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен календарний день допущеного прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня (п.10.3 договору).

Сторони, як платники податку, домовились дотримуватись чинною порядку адміністрування ПДВ, викладеного в Податковому кодексі України.

У разі порушення визначеного чинним законодавством порядку та/або строку складання податкової накладної/розрахунку коригування та/або строків її/його реєстрації в СРПН, їх неприйняття ЄРПН в електронному вигляді, відмови в їх реєстрації, або неподання Виконавцем пояснень та/або колії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (у разі зупинення їх реєстрації) Замовник стягує з Виконавця штраф у розмірі 20% від суми операції/й по якій не зареєстровано, неправильно або несвоєчасного зареєстровано податкову/і накладну/і чи розрахунок/і коригування.

Вказаний штраф Замовник в односторонньому, беззаперечному порядку утримує з сум оплат, що належать до сплати Виконавцю або на свій розсуд може стягнути окремо. Окрім штрафу Замовник має право стягнути з Виконавця збитки, що завдані внаслідок порушення Виконавцем обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних. Підписуючи даний договір Виконавець підтверджує свою ознайомленість і згоду з умовами цього пункту Договору (п.10.5 договору).

Зобов`язання Виконавця з надання послуг відповідно до вимог Договору забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією Сторони розуміють право Замовника утримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних Виконавцем невиконанням Договору з сум, які підлягають виплаті Виконавцю. Оперативно - госгподарська санкція застосовується до Виконавця після того, як він не сплатив в строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно з умовами цього Договору.

Про застосування оперативно-господарської санкції Замовник зобов`язаний письмово повідомити Виконавця (п. 10.6. договору).

Сторони погодили, що в разі застосування Замовником оперативно - господарських санкцій, шляхом утримання суми нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних Виконавцем невиконанням Договору з сум, які підлягають виплаті Виконавцю, штрафні санкції (неустойки, пені, штрафи, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами, індекс інфляції, збитки і т.д,) за несвоєчасну оплату послуг до Замовника не застосовуються (п.10.7 договору).

Положенням п. 13.3. Договору передбачено, що сторони домовилися, що прострочені Замовником грошові зобов`язання, передбачені даним Договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір відсотків та інфляції прирівнюється до нуля відсотків.

Додатком до договору сторони підписали договірну ціну, яка склала 2 521 979,00 грн (арк.с.12), кошторис на будівельні роботи (арк.с.13), розрахунок загальновиробничих витрат (арк.с.15).

Позивач надав відповідачу послуги з поточного ремонту Об`єкту, про що свідчать підписані Сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат до них:

1) Про виконання І етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 1/23340 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року, підписаний сторонами 22.11.2023 року. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 577 103, 00 грн.

Датою надання послуг з поточного ремонту Об`єкта (І етап) є 22.11.2023р.

2) Про виконання II етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 2/23340 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року, підписаний Сторонами 15.12.2023 р. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 1 093 167.30 грн.

Датою надання послуг з поточного ремонту Об`єкта (II етап) є 15.12.2023р.

3) Про виконання III етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 3/23340 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року, підписаний Сторонами 25.12.2023 року. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 851 708, 70 грн.

Датою надання послуг з послуг з поточного ремонту Об`єкта (ІІІ етап) є 25.12.2023 р.

Позивач після виконання кожного з етапів наданих послуг (робіт) та підписання Актів приймання виконаних будівельних робіт Відповідачем передавав останньому шляхом особистого вручення відповідні рахунки -фактури на оплату:

1) рахунок-фактура № ИН-0000023 від 23.11.2023 р. на суму разом з ПДВ 577 103.00 грн.

2) рахунок-фактура № ИН-0000024 від 15.12.2023 р. на суму разом з ПДВ 1 093 167.30 грн.

3) рахунок-фактура № ИН-0000031 від 25.12.2023 р. на суму разом з ПДВ 851 708.70 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору, а саме складені та подані на реєстрацію відповідно до вимог ПКУ податкові накладні:

1. 30.11.2023 р. була зареєстрована податкова накладна від 22.11.2023р. №4 на суму 577 103.00 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією (копія додається до позовної заяви).

2. 19.01.2024 р. була зареєстрована податкова накладна від 15.12.2023 р. № 8 на суму 1 093 167.30 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією.

3. 07.02.2024 р. було прийнято рішення ДПС України про реєстрацію податкової накладної від 25.12.2023 р. №17 на суму 851 708.70 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією від 29.03.2024 р.

Керуючись п. 8.3 Договору Позивач направив шляхом особистого вручення відповідачу претензію № 1 від 06 березня 2024 р. (вих.№06/03-1 від 06.03.24), що підтверджується відбитком штампу відповідача на другому примірнику Претензії.

Згідно з відбитком штампу, відповідач отримав Претензію 06 березня 2024 та зареєстрував її за вх. № 113.

Претензії Позивач вимагав від Замовника виконати у повному обсязі свої зобов`язання за Договором з оплати та перерахувати заборгованість у розмірі 1 944 876,00 грн.

Станом на дату звернення з позовною заявою Відповідач виконав свої зобов`язання частково, а саме:

1) 23.01.2024 р. р. Відповідач перерахував на рахунок Позивача оплату за І етап наданих послуг з поточного ремонту Об`єкту у розмірі 577 103.00 грн. в т.ч. ПДВ 20% 96 183,83 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 257 від 23.01.2024 р.

2) 25.03.2024 р. Відповідач перерахував на рахунок Позивача 100 000, 00 грн. Вт.ч. ПДВ 20% 16 666,67 грн за надані послуги з поточного ремонту Об`єкту, що підтверджується платіжною інструкцією № 991 від 25.03.2024.

З огляду на призначення платежу відповідач частково сплатив за III етап наданих послуг з поточного ремонту Об`єкту згідно рахунку № ИН-000031 від 25.12.23 р.

Загальна сума, яку був зобов`язаний сплатити Відповідач за вищезазначеним рахунком складала сума у розмірі 851 708, 70 грн.

За II етап наданих послуг з поточного ремонту доказів сплати матеріали справи не містять.

Так, у відповідача в частині оплати за надані послуги з поточного ремонту покрівлі будівлі складального цеху ПрАТ «ДТРЗ» інв. № в обсязі 1492 м2, сформувалася заборгованість за Договором у розмірі 1 844 876,00 грн.

Щодо додаткового рішення

Адвокат - Козаченко Олена Олександрівна та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» уклали Договір про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.2024.

На вимогах, визначених даним Договором Клієнт доручає, Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо здійснення представницьких повноважень, захисту прав і законних інтересів Клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області з питання стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () за договором про надання послуг № 23340 (надалі - Правнича допомога) (п.1.1 договору).

Вартість Правничої допомоги - це винагорода (гонорар) Адвоката, яку останній отримує за надання Правничої допомоги, що становить предмет цього Договору. Розмір та порядок оплати, встановлений Сторонами у Додатку № 1 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору (п.3.1 договору).

Даний Договір діє з дати його підписання Сторонами до 31 грудня 2024 р. Датою підписання даного Договору є дата, зазначена Сторонами у правому верхньому куті першого аркушу даного Договору (п.4.1 договору).

Додатком до договору сторони визначили таке.

За згодою сторін за надання Правничої допомоги за Договором встановлена погодинна оплата, за виключенням участі Адвоката в судових засіданнях - 1800,00 грн та фіксований розмір винагороди (гонорару) Адвоката, який складає суму в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожне судове засідання по справі.

Відповідно до акту приймання передачі від 22.08.2024 встановлено таке.

Додаток №1 «Детальний опис наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.24 р. (далі - Додаток № 1) є невід`ємною частиною даного Акту.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору погодинна ставка винагороди (гонорару) Адвоката за Договором складає - 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок) за годину роботи Адвоката, без ПДВ. За участь Адвоката у судовому засідання сторонами встановлений фіксований розмір гонорару - 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожне судове засідання (п. 2 акту).

Загальний розмір гонорару Адвоката за надання Правничої допомоги за Договором склав 39 750.00 грн. (тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) (п. 3 акту).

Клієнт на дату складання Акту частково оплатив Адвокату гонорар за Договором у загальному розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок.). Адвокат підписанням даного Акту підтверджує оплату на вищезазначену суму.

3алишок гонорару у розмірі 19 750.00 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в будь-якому разі Клієнт зобов`язаний перерахувати Адвокату не пізніше 5 (п`ятого) робочого дня з дати ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області додаткового судового рішення по справі №904/2328/24 (щодо розподілу судових витрат).

Розрахунок гонорару, який Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату зазначений сторонами в Додатку № 2 «Розрахунок гонорару адвоката за Договором про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.24 р.» до Акту (п.3.1 3.2 акту).

Відповідно до детального опису адвокатом надано послуги та витрачено годин:

Пункт 1. Попереднє опрацювання документів Клієнта, формування правової позиції та консультування Клієнта з питання стягнення заборгованості за договором 3 години;

Пункт 2. Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини. Пошук судової практики щодо стягнення заборгованості за договорами про надання послуг з ремонту (договорів підряду). Пошук практики Європейського суду з прав людини 2 години;

Пункт 3. Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за надані послуги з поточного ремонту; Складання Обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються (розрахунок ціни позову); Складання Попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат; Подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви 3 години;

Пункт 4. Пошук відомостей з сайту Рrоzоrrо про укладені договори ПрАТ «ДТРЗ»; пошук відомостей (судових наказів) з Єдиного державного реєстру судових рішень, де стороною було ПрАТ «ДТРЗ»; складання та подання заяви про забезпечення позову до Господарського суду Дніпропетровської області 2 години 30 хвилин;

Пункт 5. Правовий аналіз заперечень у справі Відповідача проти заяви про забезпечення позову; пошук судової практики Верховного Суду щодо забезпечення позову; складання та подання додаткових пояснень (Відповіді на заперечення Відповідача у справі №904/2328/24 (в порядку ст. 42 ГПК України) (стосовно забезпечення позову) 2 години;

Пункт 6. Складання та подання Заяви (щодо виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без руху) 20 хвилин;

Пункт 7.Правовий аналіз Відзиву Відповідача у Справі № 904/2328/24; пошук судової практики Верховного Суду з питань: застосування штрафних санкцій за господарським договором у раз не реєстрації, несвоєчасної реєстрації податкових накладних; застосування ст. 6 ЦКУ щодо свободи договору; складання та подання Відповіді на відзив (в порядку ст. 166 ГШС України) 3 години.

Пункт 8. Правовий аналіз Заперечень Відповідача на відповідь на відзив; складання та подання відповіді на заперечення Відповідача на відповідь на відзив 1 година;

Пункт 9. Складання та подання заяви до Господарського суду Дніпропетровської області (про подання доказів про розмір судових витрат разом з заявою про ухвалення додаткового рішення) 25 хвилин;

Пункт 10. Участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області /3 Фіксований розмір гонорару;

Пункт 11. Пошук судової практики ВС України щодо стягнення витрат на правничу допомогу; Складання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 година 30 хвилин.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 39 750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач заперечує проти заяви позивача з огляду на таке.

Судові засідання жодного разу не тривали значний проміжок часу. Відтак, 2 000,00 грн. за одне судове засідання, яке тривало в середньому приблизно 10 хв., є надто завищеною вартістю.

Окремо слід зазначити, що представник Позивача намагається стягнути з ПрАТ «ДТРЗ» витрати за підготовку заяви про забезпечення позову. Крім того, представник Позивача намагається стягнути з ПрАТ «ДТРЗ» витрати на аналіз заперечень ПрАТ «ДТРЗ» щодо заяви про забезпечення позову, а також витрати на підготовку додаткових пояснень на зазначені заперечення. В сукупності такі послуги надавалися 4:30 год.

Зазначене стосується й підготовки заяви про усунення недоліків позовної заяви (0:20 год.). На думку відповідача він не може нести фінансовий тягар з відшкодування такої послуги, оскільки недоліки були спричинені не діями ПрАТ «ДТРЗ», а неналежною підготовкою позовної заяви. До того ж заява про забезпечення позову не була задоволена, що також виключає покладення витрат по її підготовці на відповідача.

Зазначене стосується й послуги з пошуку правових позицій Верховного Суду щодо стягнення витрати на правничу допомогу (1:30 год.). ПрАТ «ДТРЗ» не може нести фінансовий тягар з відшкодування такої послуги, оскільки пошук правової позиції є складовою підготовки самої заяви.

У постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині того, що 11 жовтня 2023 між Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» (виконавець) був укладений договір про надання послуг № 23340 (далі - Договір), предметом якого були послуги з поточного ремонту покрівлі будівлі складального цеху ПрАТ «ДТРЗ» інв. № в обсязі 1492 м2 на території Відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б.7(далі -Об`єкт). Додатком до договору сторони підписали договірну ціну, яка склала 2 521 979,00 грн (арк.с.12), кошторис на будівельні роботи (арк.с.13), розрахунок загальновиробничих витрат (арк.с.15).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з поточного ремонту Об`єкту, про що свідчать підписані Сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат до них:

1) Про виконання І етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 1/23340 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року, підписаний сторонами 22.11.2023 року. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 577 103, 00 грн.

Датою надання послуг з поточного ремонту Об`єкта (І етап) є 22.11.2023р.

2) Про виконання II етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 2/23340 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року, підписаний Сторонами 15.12.2023 р. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 1 093 167.30 грн.

Датою надання послуг з поточного ремонту Об`єкта (II етап) є 15.12.2023р.

3) Про виконання III етапу наданих послуг (робіт) свідчить Акт № 3/23340 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року, підписаний Сторонами 25.12.2023 року. Вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ склала 851 708, 70 грн.

Датою надання послуг з послуг з поточного ремонту Об`єкта (ІІІ етап) є 25.12.2023 р.

Позивач після виконання кожного з етапів наданих послуг (робіт) та підписання Актів приймання виконаних будівельних робіт Відповідачем передавав останньому шляхом особистого вручення відповідні рахунки -фактури на оплату:

1) рахунок-фактура № ИН-0000023 від 23.11.2023 р. на суму разом з ПДВ 577 103.00 грн.

2) рахунок-фактура № ИН-0000024 від 15.12.2023 р. на суму разом з ПДВ 1093 167.30 грн.

3) рахунок-фактура № ИН-0000031 від 25.12.2023 р. на суму разом з ПДВ 851 708.70 грн.

Позивач направив шляхом особистого вручення відповідачу претензію № 1 від 06 березня 2024 р. (вих.№06/03-1 від 06.03.24), що підтверджується відбитком штампу відповідача на другому примірнику Претензії.

Згідно з відбитком штампу, відповідач отримав Претензію 06 березня 2024 та зареєстрував її за вх. № 113.

Претензії Позивач вимагав від Замовника виконати у повному обсязі свої зобов`язання за Договором з оплати та перерахувати заборгованість у розмірі 1 944 876,00 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

За змістом статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Як встановлено господарським судом, станом на дату звернення з позовною заявою Відповідач виконав свої зобов`язання частково, а саме:

1) 23.01.2024 р. р. Відповідач перерахував на рахунок Позивача оплату за І етап наданих послуг з поточного ремонту Об`єкту у розмірі 577 103.00 грн. в т.ч. ПДВ 20% 96 183,83 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 257 від 23.01.2024 р.

2) 25.03.2024 р. Відповідач перерахував на рахунок Позивача 100 000, 00 гр.в т.ч. ПДВ 20% 16 666,67грн за надані послуги з поточного ремонту Об`єкту, що підтверджується платіжною інструкцією № 991 від 25.03.2024.

З огляду на призначення платежу відповідач частково сплатив за III етап наданих послуг з поточного ремонту Об`єкту згідно рахунку № ИН-000031 від 25.12.23 р.

Загальна сума, яку був зобов`язаний сплатити Відповідач за вищезазначеним рахунком складала сума у розмірі 851 708, 70 грн.

За II етап наданих послуг з поточного ремонту доказів сплати матеріали справи не містять.

Виконання позивачем робіт з поточного ремонту об`єкту підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами спору. Враховуючи невиконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги, господарський суд дійшов вірного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 1 844 876,00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги, які зводяться до правомірності застосування відповідачем штрафу у розмірі 20%, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 201.1. ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 2.2. Договору, позивачем складені та подані на реєстрацію відповідно до вимог ПКУ податкові накладні:

1. 30.11.2023 р. була зареєстрована податкова накладна від 22.11.2023 р. №4 на суму 577 103.00 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією (копія додається до позовної заяви).

2. 19.01.2024 р. була зареєстрована податкова накладна від 15.12.2023 р. № 8 на суму 1 093 167.30 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією.

3. 07.02.2024 р. було прийнято рішення ДПС України про реєстрацію податкової накладної від 25.12.2023р. №17 на суму 851 708.70 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією від 29.03.2024 р.

Порядок застосування стороною договору пункту 10.5 Договору передбачений зокрема у п.10.6 договору, відповідно до умов якого зобов`язання Виконавця з надання послуг відповідно до вимог Договору забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією Сторони розуміють право Замовника утримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних Виконавцем невиконанням Договору з сум, які підлягають виплаті Виконавцю. Оперативно - госгподарська санкція застосовується до Виконавця після того, як він не сплатив в строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно з умовами цього Договору. Про застосування оперативно-господарської санкції Замовник зобов`язаний письмово повідомити Виконавця (п.10.6 договору).

Відтак, сторони передбачили у договорі, що спочатку замовник (відповідач) має направити на адресу виконавця (позивача) розрахунок штрафних санкцій. І лише у разі не сплати виконавцем такого штрафу, замовник (відповідач) застосовує оперативно-господарську санкцію шляхом утримання суми нарахованих штрафних санкцій. Крім того, про застосування такої оперативно-господарської санкції замовник (відповідач) зобов?язаний повідомити виконавця (позивача) письмово.

Колегія суддів звертає увагу, що пункт 10.5. не передбачає права відповідача в односторонньому порядку відмовитись від виконання взятих на себе зобов`язань щодо сплати виконаних робіт за договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач направляв на адресу позивача розрахунок штрафних санкцій та письмове повідомлення про застосування до нього оперативно-господарських санкцій шляхом утримання суми нарахованих штрафних санкцій, а саме 20% з сум оплат, що належали до сплати позивачу.

При цьому, в матеріалах справи також відсутні докази на підтвердження прийняття товариством відповідача рішення щодо застосування штрафу у відповідності до вимог п. 10.5. договору.

З огляду на викладене, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі відносно того, що: «…Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Інтерпен-Д», суд першої інстанції не з`ясував всіх обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що вбачається з наступного.

Так, 11.10.2023 між ПрАТ «ДТРЗ» та Позивачем дійсно було укладено Договір про надання послуг № 23340 (далі за текстом - Договір).

При цьому, в обґрунтування своєї позиції, викладеної у позовній заяві, Позивач зазначає, що ПрАТ «ДТРЗ», в порушення положень Договору, не було здійснено оплату за надані Позивачем послуги.

Відповідно до п. 10.5. Договору, сторони, як платники податку, домовились дотримуватись чинного порядку адміністрування ПДВ, викладеного в Податковому кодексі України.

У разі порушення визначеного чинним законодавством порядку та/або строку складання податкової накладної/розрахунку коригування та/або строків її'/його реєстрації в ЄРПН, їх неприйняття ЄРПН в електронному вигляді, відмови в їх реєстрації, або неподання Виконавцем пояснень та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПГ (у разі зупинення їх реєстрації), Замовник стягує з Виконавця штраф у розмірі 20% від суми операції'/й по якій не зареєстровано, неправильно або несвоєчасно зареєстровано податкову/і накладну/і чи розрахунок/і коригування.

Вказаний штраф Замовник в односторонньому, беззаперечному порядку утримує з сум оплат, що належать до сплати Виконавцю або на свій розсуд може стягнути окремо. Окрім штрафу Замовник має право стягнути з Виконавця збитки, що завдані внаслідок порушення Виконавцем обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних. Підписуючи даний договір Виконавець підтверджує свою ознайомленість і згоду з умовами цього пункту Договору.

Як зазначено безпосередньо Позивачем у позовній заяві:

1. 30.11.2023 р. була зареєстрована податкова накладна від 22.11.2023 р. № 4 на суму 577 103.00 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією (копія додається до позовної заяви).

2. 19.01.2024 р. була зареєстрована податкова накладна від 15.122023 р. № 8 на суму 1 093 167.30 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією (копія додається до позовної заяви). Позивач своєчасно у строки, передбачені п.201.10 ст.201 ПКУ, склав та надав на реєстрацію податкову накладну, реєстрація якої була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ та запропоновано податковим органом надати пояснення та копії документів, після чого було прийнято відповідне рішення про реєстрацію відповідної податкової накладної.

3. 07.02 2024 р. було прийнято рішення ДПС України про реєстрацію податкової накладної від 25.12.2023 р. № 17 на суму 851 708.70 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідною квитанцією від 29.03.2024 р. (копія додається до позовної заяви). Позивач своєчасно у строки, передбачені п.201.10 ст.201 ПКУ, склав та надав на реєстрацію податкову накладну, реєстрація якої була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ та запропоновано податковим органом надати пояснення та копії документів, після чого було прийнято відповідне рішення про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Як передбачено п. 89 Підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодекс України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Таким чином, податкова накладна від 15.12.2023 № 8 на суму 1 093 167,30 грн. мала б бути зареєстрована до 05.01.2024 (включно), але зареєстрована була 19.01.2024, що підтверджується Позивачем та свідчить про порушення останнім умов п. 10.5. Договору.

В свою чергу, податкова накладна від 25.12.2023 № 17 на суму 851 708,70 грн. мало б бути зареєстрована до 18.01.2024 (включно), але зареєстрована була 07.02.2024, що підтверджується Позивачем та свідчить про порушення останнім умов п. 10.5. Договору

Таким чином, ПрАТ «ДТРЗ» на виконання умов п. 10.5. Договору в односторонньому, беззаперечному порядку утримало 20% з сум оплат, що належали до сплати Позивачу.

Виходячи із сум, заявлених в податкових накладних від 15.12.2023 № 8 та від 25.12.2023 № 17, 20% штрафу складає - 388 975,20 грн.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Враховуючи зазначене вище, ПрАТ «ДТРЗ» мало всі підстави призупинити виконання свого обов`язку зі сплати коштів за Договором, оскільки безпосередньо Позивачем було першочергово порушень умови п. 10.5. Договору.

Крім того, слід також врахувати, що спірний Договір укладався за результатами закупівлі, які відбувалася у відкритому доступі. Отже, ще до моменту укладення Договору Позивач мав можливість ознайомитися з умовами такого Договору та не укладати його, якщо він, на думку Позивача, не відповідає цивільного законодавству.

Втім, Позивач все ж таки уклав Договір, надавши цим відповідні гарантії та взявши на себе відповідні зобов`язання, у випадку невиконання яких ПрАТ «ДТРЗ» мало очікуване сподівання на отримання певних компенсацій, в т.ч. в грошовому виразі.

Відтак, враховуючи, що Позивач не заперечував в суді першої інстанції щодо порушення строків реєстрації податкових накладних, то ПрАТ «ДТРЗ», відповідно, правомірно нарахувало та утримало в односторонньому порядку штраф у розмірі 20% від суми операції/й, оскільки саме з цими наслідками погодився сам Позивач, підписавши Договір.

Натомість, судом першої інстанції було проігноровано зазначені више обставини, шо ставить під сумнів обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення. …» відхиляються колегією суддів як такі, що не містять в собі посилань на фактичні обставини справи, які на думку скаржника неправильно оцінені судом першої інстанції.

Колегією суддів також відхиляються доводи скаржника щодо відсутності підстав для нарахування позивачем заборгованості, що складається з втрат від інфляції, а саме: «… Крім того, слід зазначити, що положенням п. 13.3. Договору передбачено, що сторони домовилися, що прострочені Замовником грошові зобов`язання, передбачені даним Договором, повинні виконуватись без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір відсотків та інфляції прирівнюється до нуля відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в Договорі відступили від положень актів цивільного законодавства і врегулювали свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, Позивач не має підстав для стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки неможливість цього прямо передбачена п. 13.3. Договору.

Крім того, слід врахувати, що Позивачем не було заявлено позовних вимог щодо стягнення 3% річних з ПрАТ «ДТРЗ», що свідчить про згоду Позивача з положеннями п. 13.3. Договору.

Відтак, будучи послідовним у власних діях, Позивач не мав би нараховувати й інфляційні втрати.

Проте, і зазначені вище обставини лишилися поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про беззаперечну необхідність у скасуванні оскаржуваного судового рішення…» з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивачем нараховано інфляційні втрати за сукупний період з 27.01.2024 по 23.05.2024 на суму 12 469,01 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями п. 13.3. Договору, на який посилається скаржник як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат передбачено, що сторони домовилися, що прострочені Замовником грошові зобов`язання, передбачені даним Договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір відсотків та інфляції прирівнюється до нуля відсотків.

Частина 3 статті 6 Цивільного кодексу України закріплює співвідношення між диспозитивними та імперативними нормами, тобто імперативна норма встановлює правила, які не можуть бути змінені сторонами в договорі, а диспозитивна норма дозволяє таку зміну. Такий висновок підтверджується висновками викладеними Верховним судом у постанові від 25.05.2021 р. у справі 149/1499/18, у якій у п. 21 зазначено: «сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України). Ці приписи визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором. За змістом частини третьої статті 6 ЦК України сторони у договорі на власний розсуд можуть урегулювати у договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства та не можуть відступати від імперативних його положень.».

Зміст статті 625 Цивільного кодексу України містить імперативну норму щодо стягнення інфляційних втрат та диспозитивну норму щодо стягнення 3% річних від простроченої суми, оскільки зазначено, що договором може бути встановлений інший розмір процентів.

З огляду на викладене колегія суддів констатує, що позивач мав законні підстави для стягнення суми боргу з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції, враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором.

Таким чином, висновок суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 12 469,01 грн є таким, що здійснено у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо нарахованої до стягнення пені

Відповідно до положень статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що за порушенням строків остаточної оплати Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен календарний день допущеного прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 17 033, 77 грн за загальний період з 27.01.2024 по 23.05.2024 у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, на підставі пункту 10.3. Договору.

Враховуючи, що відповідачем оперативно-господарська санкція до позивача не застосовувалась, доводи відповідача в цій частині «… До того ж, як передбачено п. 10.7. Договору, сторони погодили, що у разі застосування Замовником оперативно-господарських санкцій, шляхом утримання суми нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних Виконавцем невиконанням Договору з сум, які підлягають виплаті Виконавцю, штрафні санкції (неустойки, пені, штрафи, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами, індекс інфляції, збитки і т.д.) за несвоєчасну оплату послуг до Замовника не застосовуються.

Таким чином, Позивачем протиправно нараховані пеня та інфляційні втрати. …» колегією суддів відхиляються як безпідставні.

З огляду на те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо їх стягнення у розмірі 17 033, 77 грн.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до тексту позовної заяви : " … Очікувані витрати на професійну правничу допомогу складають 40 000,00 грн(сорок тисяч грн. 00 копійок) …" .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що позивачем дотримано вимоги частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України в частині надання разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

26.08.2024 Господарським судом Дніпропетровської області зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 39 750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи №904/2328/24.

До заяви, згідно додатків, додано: « … 1. Додаток №1 «Розрахунок гонорару за надання правничої допомоги» до Заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

2. Договір про надання правничої допомоги №22/05/24 від 22.05.24 з Додатком №1 до Договору.

3. Акт прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р.

4. Додаток №1 до Акту прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р.

5. Додаток №2 до Акту прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р.

6. Довідка-розрахунок №1 з детальним описом наданої правничої допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р. за період з 22.05.2024 р. по 26.06.2024 р.

7. Довідка-розрахунок №2 з детальним описом наданої правничої допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р. за період з 03.07.2024 р. по 18.07.2024 р.

8. Довідка-розрахунок №2 з детальним описом наданої правничої допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги №22/05/24 від 22.05.24 р. за період з 21.08.2024 р. по 22.08.2024 р.

9. Рахунок на оплату №б/н від 08.07.24 р.

10. Рахунок на оплату №б/н від 18.07.24 р.

11. Рахунок на оплату №б/н від 22.08.24 р.

12. Платіжна інструкція №496 від 10.07.2024 р.

13. Платіжна інструкція №495 від 02.08.2024 р.

14. Завірена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

15. Завірена копія посвідчення адвоката №2702 від 21.08.2020 р. …».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що позивачем дотримано вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо строків подання доказів несення ним витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги: «… Втім, суд першої інстанції проігнорував, що відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Тобто, положення Господарського процесуального кодексу України містять лише єдино визначений строк, у який сторона має подати докази про понесення судових витрат - до закінчення судових дебатів. І лише, якщо сторона зробить заяву про подачу доказів саме протягом 5-ти днів з моменту ухвалення рішення, тоді матиме на це право.

Крім того, надати документи саме протягом 5-ти днів можливо лише, якщо сторона не могла надати такі докази до ухвалення рішення у справі і лише, якщо на це були відповідні поважні причини. В даному випадку слід зауважити, що за змістом документів, наданих до заяви від 26.08.2024, вбачається, що такі документи датовані 22.05.2024, 08.07.2024, 10.07.2024, 18.07.2024, 02.08.2024, тобто, ще до фактичного ухвалення рішення у цій справі. Відтак, Позивач мав можливість надати такі документи, але не надав.

З урахуванням викладеного вище, вважаємо, що стороною Позивача порушено визначений ст. 129 та ст. 221 Господарського процесуального кодексу України порядок щодо подачі доказів, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, що, в свою чергу, є підставою для залишення такої заяви без розгляду. …» як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом першої інстанції, Адвокат - Козаченко Олена Олександрівна та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПЕН-Д» уклали Договір про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.2024.

На вимогах, визначених даним Договором Клієнт доручає, Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо здійснення представницьких повноважень, захисту прав і законних інтересів Клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області з питання стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () за договором про надання послуг № 23340 (надалі - Правнича допомога) (п.1.1 договору).

Вартість Правничої допомоги - це винагорода (гонорар) Адвоката, яку останній отримує за надання Правничої допомоги, що становить предмет цього Договору. Розмір та порядок оплати, встановлений Сторонами у Додатку № 1 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору (п.3.1 договору).

Даний Договір діє з дати його підписання Сторонами до 31 грудня 2024 р. Датою підписання даного Договору є дата, зазначена Сторонами у правому верхньому куті першого аркушу даного Договору (п.4.1 договору).

Додатком до договору сторони визначили таке.

За згодою сторін за надання Правничої допомоги за Договором встановлена погодинна оплата, за виключенням участі Адвоката в судових засіданнях - 1800,00 грн та фіксований розмір винагороди (гонорару) Адвоката, який складає суму в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожне судове засідання по справі.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2-4 ст. 126 ГПК передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням доданого до матеріалів справи акту приймання передачі від 22.08.2024 встановлено таке.

Додаток №1 «Детальний опис наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.24 р. (далі - Додаток № 1) є невід`ємною частиною даного Акту.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору погодинна ставка винагороди (гонорару) Адвоката за Договором складає - 1800,00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок) за годину роботи Адвоката, без ПДВ. За участь Адвоката у судовому засідання сторонами встановлений фіксований розмір гонорару - 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) за кожне судове засідання (п. 2 акту).

Загальний розмір гонорару Адвоката за надання Правничої допомоги за Договором склав 39 750.00 грн. (тридцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) (п. 3 акту).

Клієнт на дату складання Акту частково оплатив Адвокату гонорар за Договором у загальному розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок.). Адвокат підписанням даного Акту підтверджує оплату на вищезазначену суму.

3алишок гонорару у розмірі 19 750.00 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в будь-якому разі Клієнт зобов`язаний перерахувати Адвокату не пізніше 5 (п`ятого) робочого дня з дати ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області додаткового судового рішення по справі №904/2328/24 (щодо розподілу судових витрат).

Розрахунок гонорару, який Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату зазначений сторонами в Додатку № 2 «Розрахунок гонорару адвоката за Договором про надання правничої допомоги № 22/05/24 від 22.05.24 р.» до Акту (п.3.1 3.2 акту).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно абзаців 2,3 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019р.у справі №922/445/19, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дослідив надані позивачем відповідні докази, на підставі яких дійшов висновку, що заявлена сума витрат не відповідає критерію розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в місцевому господарському суді, а тому вимога адвоката позивача підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, свобода сторін у визначенні розміру гонорару на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач свої заперечення проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу навів у запереченнях: «… Судові засідання жодного разу не тривали значний проміжок часу. Відтак, 2 000,00 грн. за одне судове засідання, яке тривало в середньому приблизно 10 хв., є надто завищеною вартістю.

Окремо слід зазначити, що представник Позивача намагається стягнути з ПрАТ «ДТРЗ» витрати за підготовку заяви про забезпечення позову. Крім того, представник Позивача намагається стягнути з ПрАТ «ДТРЗ» витрати на аналіз заперечень ПрАТ «ДТРЗ» щодо заяви про забезпечення позову, а також витрати на підготовку додаткових пояснень на зазначені заперечення. В сукупності такі послуги надавалися 4:30 год.

Зазначене стосується й підготовки заяви про усунення недоліків позовної заяви (0:20 год.). На думку відповідача він не може нести фінансовий тягар з відшкодування такої послуги, оскільки недоліки були спричинені не діями ПрАТ «ДТРЗ», а неналежною підготовкою позовної заяви. До того ж заява про забезпечення позову не була задоволена, що також виключає покладення витрат по її підготовці на відповідача.

Зазначене стосується й послуги з пошуку правових позицій Верховного Суду щодо стягнення витрати на правничу допомогу (1:30 год.). ПрАТ «ДТРЗ» не може нести фінансовий тягар з відшкодування такої послуги, оскільки пошук правової позиції є складовою підготовки самої заяви. …».

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

- суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки викладено в ряді постанов Верховного Суду у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Відповідно до детального опису адвокатом надано послуги та витрачено годин:

Пункт 1. Попереднє опрацювання документів Клієнта, формування правової позиції та консультування Клієнта з питання стягнення заборгованості за договором 3 години;

Пункт 2. Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини. Пошук судової практики щодо стягнення заборгованості за договорами про надання послуг з ремонту (договорів підряду). Пошук практики Європейського суду з прав людини 2 години;

Пункт 3. Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за надані послуги з поточного ремонту; Складання Обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються (розрахунок ціни позову); Складання Попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат; Подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви 3 години;

Пункт 4. Пошук відомостей з сайту Рrоzоrrо про укладені договори ПрАТ «ДТРЗ»; пошук відомостей (судових наказів) з Єдиного державного реєстру судових рішень, де стороною було ПрАТ «ДТРЗ»; складання та подання заяви про забезпечення позову до Господарського суду Дніпропетровської області 2 години 30 хвилин;

Пункт 5. Правовий аналіз заперечень у справі Відповідача проти заяви про забезпечення позову; пошук судової практики Верховного Суду щодо забезпечення позову; складання та подання додаткових пояснень (Відповіді на заперечення Відповідача у справі №904/2328/24 (в порядку ст. 42 ГПК України) (стосовно забезпечення позову) 2 години;

Пункт 6. Складання та подання Заяви (щодо виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без руху) 20 хвилин;

Пункт 7.Правовий аналіз Відзиву Відповідача у Справі № 904/2328/24; пошук судової практики Верховного Суду з питань: застосування штрафних санкцій за господарським договором у раз не реєстрації, несвоєчасної реєстрації податкових накладних; застосування ст. 6 ЦКУ щодо свободи договору; складання та подання Відповіді на відзив (в порядку ст. 166 ГШС України) 3 години.

Пункт 8. Правовий аналіз Заперечень Відповідача на відповідь на відзив; складання та подання відповіді на заперечення Відповідача на відповідь на відзив 1 година;

Пункт 9. Складання та подання заяви до Господарського суду Дніпропетровської області (про подання доказів про розмір судових витрат разом з заявою про ухвалення додаткового рішення) 25 хвилин;

Пункт 10. Участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області /3 Фіксований розмір гонорару;

Пункт 11. Пошук судової практики ВС України щодо стягнення витрат на правничу допомогу; Складання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 година 30 хвилин.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 39 750, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши заяву про ухвалення додаткового рішення та документи, на підставі яких позивач просить стягнути відповідні витрати, колегія суддів зазначає, що зміст та обсяг виконаних адвокатом позивача робіт, необхідних для надання правничої допомоги під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, має незначну складність для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію; справа не викликала суспільного інтересу під час її розгляду; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час. У спорах такого характеру судова практика є сталою. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та ГК України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а отже, підготовка позовної заяви не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для підготування позовної заяви було достатньо 4 години. Тому витрати позивача на ці послуги не можуть бути покладені на відповідача у повному обсязі.

Разом з тим, витрати, які були зазначені у пунктах 4, 5, 6 не можуть бути покладені на відповідача з огляду на те, що позивачем складено та подано заяви про забезпечення позову та заперечення, однак у задоволенні заяв про забезпечення позову судом першої інстанції позивачу було відмовлено.

Верховний Суд у постанові від 31.07.2024 у справі № 758/11022/21 зазначив, що не підлягає компенсації за рахунок відповідача вартість підготовки клопотання позивача, оскільки вказане клопотання залишено без задоволення.

При цьому, зазначене стосується й підготовки заяви про усунення недоліків позовної заяви (0:20 год.).

За змістом пунктів 9 та 11 позивачем заявлено про складання та подання заяви до Господарського суду Дніпропетровської області (про подання доказів про розмір судових витрат разом з заявою про ухвалення додаткового рішення) та пошук судової практики ВС України щодо стягнення витрат на правничу допомогу; складання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні заяви позивача про покладення судових витрат на відповідача в цій частині, оскільки заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2024 у справі № 758/11022/21.

Враховуючи вказані вище критерії при визначенні розміру відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача, колегія суддів вважає, що адвокатом позивача не доведено співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактичним обсягом виконаних ним робіт (наданих послуг).

Отже, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, обставини, викладені у заяві позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, наданих заявником документів в їх сукупності, а також загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості та добросовісності, принципу співмірності судових витрат, враховуючи заперечення відповідача та часткове задоволення позову, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпен-Д" та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» витрат на правничу допомогу у сумі 20 400,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі в частині того, що: «… При цьому, Позивачем не було надано конкретних посилань на ті види послуг, які реально були надані за договором, оскільки, щонайменше, взагалі незрозуміло стосовно чого надавалися такі послуги, в рамках яких правовідносин, з яким контрагентом, за яким договором, в рамках якого стягувалася заборгованість тощо.

Тобто, представником Позивача в Акті наданих послуг надані загальні формальні посилання на якісь вигадані послуги, які можуть стосуватися будь-чого, оскільки такі формулювання не мають жодної прив`язки до спірних взаємовідносин, що виникли між Позивачем та ПрАТ «ДТРЗ». …

… Отже, заявлена Позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39 750,00 грн. та сума, задоволена судом першої інстанції, у розмірі 20 400,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних робіт, визначена вартість робіт є значно завищеною та нерозумною, порівняно з ринковою вартістю адвокатських послуг. …» як такі, що носять характер суб`єктивних суджень щодо фактичних обставин справи і не містять в собі посилань на докази, які б могли спростувати висновки, зроблені судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24 підлягають залишенню без змін, а апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на них, відповідно, підлягають залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 26991,05 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 у справі №904/2328/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2024 у розмірі 26991,05 грн покласти на Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.03.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус