ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.03.2025 Справа № 914/752/25

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт», м. Сміла, Черкаська обл., про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, м. Львів, заборгованості в сумі 59 722, 32 грн на підставі договору № 21 від 21.11.2024 про постачання електричної енергії споживачу з додатками № 1 3, платіжних інструкцій №1064 від 25.12.2024, №1063 від 25.12.2024, акта приймання здачі робіт (надання послуг) №3377 (електроенергія за грудень 2024 року вартістю 59 722, 32 грн), рахунку на оплату №3378 електроенергії за грудень 2024 року у сумі 59 722, 32 грн, розрахунку суми заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Водночас Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення споживачем умов договору № 21 про постачання електричної енергії споживачу від 21.11.2024 в частині несплати вартості спожитої у грудні 2024 року електричної енергії у сумі 59 722, 32 грн.

До заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок суми заборгованості Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» за надані послуги з постачання електричної енергії згідно з договором № 21 від 21.11.2024.

Зокрема, згідно з розрахунком загальна сума заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії згідно з договором № 21 від 21.11.2024 за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 становить 8 067, 78 грн з ПДВ.

Заявник долучив також рахунок №3378 без дати із зазначенням «від 2024 р.» на суму 59 722, 32 грн, акт здачі приймання робіт (надання послуг) №3377 без дати із зазначенням «від 2024 р.» на суму 59 722, 32 грн, а також протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 20.02.2025.

У договорі № 21 про постачання електричної енергії споживачу від 21.11.2024 зазначено про обов`язок споживача з оплати отриманої електроенергії у строк, що не перевищує 5 днів з дня отримання рахунку (п. 5.6 договору).

Заявник зазначає, що 20.02.2025 акт № 3377 та рахунок за грудень 2024 року шляхом накладення на них кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису направив на електронну адресу споживача для проведення оплати.

Однак, суд зауважує, що до заяви про видачу судового наказу не долучено докази надсилання та отримання відповідачем відповідного акта та рахунка на оплату за спожиту у грудні 2024 року електричну енергію.

Долучений заявником протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 20.02.2025 є доказом підписання електронним підписом акта № 3377 та рахунка за грудень 2024 року, однак не є доказом надсилання таких документів боржнику у справі. Відомостей про надсилання електронного документа, акта №3377 та рахунка за грудень 2024 року, адресату - Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, протокол не містить, а інших доказів на підтвердження цієї обставини заявник не долучив.

Крім того, до матеріалів заяви долучено платіжні інструкції: №1063 від 25.12.2024 на суму 27 520, 77 грн та №1064 від 25.12.2024 на суму 24 133, 77 грн, за якими здійснено оплату бюджетних коштів заявнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» за «електроенергію за грудень 2024; акт №3377 від 17.12.2024, договір № 21 від 21.11.2024».

Суд, із долучених доказів встановив, що боржник сплатив за спожиту у грудні 2024 року електроенергію згідно з актом здачі приймання (надання послуг) № 3377 у загальному 51 654, 54 грн.

Отже, із матеріалів заяви та долучених до неї додатків не вбачається виникнення права грошової вимоги заявника з оплати боржником 59 722, 32 грн боргу за спожиту у грудні 2024 року електроенергію, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення заяви про видачу судового наказу.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Софт» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції заборгованості в сумі 59 722, 32 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.