ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025м. ДніпроСправа № 904/176/25

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров.Несторівський, буд. 3-5, )

до Приватного акціонерного товариства «Промарматура» (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17, )

про стягнення 249 897,18 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Промарматура» про стягнення 249 897,18 грн штрафу за прострочення поставки товару.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що Приватним акціонерним товариством «Промарматура» за договором про закупівлю № 13/293-МТР від 24.01.2024 товар поставлено з порушенням строків, що погоджені сторонами в додатку № 1 до вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/176/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

06 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Приватне акціонерне товариство «Промарматура» зазначає, що добросовісно виконало свої зобов`язання за договором про закупівлю № 13/293-МТР від 24.01.2024 та в період з 08.02.2024 до 21.06.2024 передало позивачу товар на загальну суму 15 148 598,40 гривень. Указує, що затримки в поставці викликані великим обсягом та становили 5-9 днів, просить суд зменшити розмір штрафу до 19 541,16гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, порядок розрахунків за поставлений товар, умови та строк поставки товару, наявність/відсутність прострочки постачальника, наявність/відсутність підстав для стягнення штрафу за порушення строків поставки товару.

24 січня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Промарматура» (далі постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі покупець) укладено договір про закупівлю № 13/293-МТР (а.с. 6-22, далі Договір), згідно з пунктом 1.1 якого на умовах цього Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки засувки відповідно до коду ДК 021:2015: 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Трубопровідна арматура), лот № 2 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки), лот №4 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки), лот № 6 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки), лот № 7 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки) (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1 Договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного Договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком № 1 до цього Договору та його невід`ємною частиною (далі Специфікація).

Відповідно до пункту 2.2 Договору інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики товару визначена у додатку № 2 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (далі додаток № 2).

Згідно з пунктом 3.1 Договору ціна товару в Договорі визначається в національній валюті України та вказується у Специфікації до цього Договору.

Відповідно до пункту 3.2 Договору загальна сума Договору становить 15 148 598,40 грн (п`ятнадцять мільйонів сто сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 40 копійок), у тому числі ПДВ (20%) 2 524 766,40 грн (два мільйони п`ятсот двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят шість гривень 40 копійок), з них:

- по лоту № 2 загальна сума становить 10 778 917,20 грн (десять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 20 копійок), у т.ч. ПДВ (20%) 1 796 486,20 грн (один мільйон сімсот дев`яносто шість тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 20 копійок);

- по лоту № 4 загальна сума становить 363 914,40 грн (триста шістдесят три тисячі дев`ятсот чотирнадцять гривень 40 копійок), у т.ч. ПДВ (20%) 60 652,40 грн (шістдесят тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 40 копійок);

- по лоту № 6 загальна сума становить 1 856 395,20 грн (один мільйон вісімсот п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто п`ять гривень 20 копійок), у т.ч. ПДВ (20%) 309 399,20 (триста дев`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 20 копійок);

- по лоту № 7 загальна сума становить 2 149 371,60 грн (два мільйони сто сорок дев`ять тисяч триста сімдесят одна гривня 60 копійок), у т.ч. ПДВ (20%) 358 228,60 грн (триста п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять вісім гривень 60 копійок).

Згідно з пунктом 4.1 Договору платежі за даним Договором здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у Договорі.

На підставі пункту 4.2 Договору розрахунок за весь товар здійснюється протягом 30(тридцяти) календарних днів після проведення успішних гідравлічних випробувань та з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акта(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Згідно з пунктом 4.3 Договору сторони узгодили, що будь-які платежі за цим Договором здійснюються виключно на банківські рахунки, зазначені сторонами у Договорі.

На підставі пункту 5.1 Договору умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються в Специфікації до даного Договору.

Згідно з пунктом 5.3 Договору приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини/партії товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акта(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Згідно з пунктом 5.4 Договору датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акта(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Згідно з пунктом 5.5 Договору прийом товару покупцем за кількістю здійснюється у відповідності до товарно-супровідних документів згідно Специфікації, за якістю у відповідності до технічної документації та інших документів, що підтверджують якість товару.

Згідно з пунктом 5.7 Договору право власності та ризики на товар переходять від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акта(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) згідно з умовами даного Договору.

При цьому товарно-транспортні накладні про приймання товару не є документами, що свідчать про прийом товару.

На підставі пункту 10.3 Договору відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України сторони досягли згоди про таку зміну строків позовної давності за вимогами, що пов`язані з виконанням цього Договору:

- строк позовної давності до вимог покупця у зв`язку із поставкою товару неналежної якості та іншими недоліками товару складає три роки із дня встановлення покупцем у належному порядку неналежної якості (недоліків) поставленого йому товару;

- строк позовної давності до вимог покупця про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає три роки.

Згідно з пунктом 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31 грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Сторонами підписано та скріплено їх печатками додаток № 1 до договору № 13/293-МТР від 24.01.2024 «Специфікація» (а.с. 9-10, далі Специфікація), відповідно до якого:

- товар по лоту № 2 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки) поставляється:

- у строк 110-120 календарних днів з моменту підписання договору (позиції 1-19), тобто до 23.05.2024 включно;

- у строк 140-150 календарних днів з моменту підписання договору (позиції 20-22), тобто до 22.06.2024 включно;

- товар по лоту № 4 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки) поставляється у строк 140-150 днів з моменту підписання договору, тобто до 22.06.2024 включно;

- товар по лоту № 6 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки) поставляється у строк 110-120 календарних днів з моменту підписання договору, тобто до 23.05.2024 включно;

- товар по лоту № 7 42130000-9 Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (засувки) поставляється у строк 80-90 календарних днів з моменту підписання договору, тобто до 23.04.2024 включно.

На підставі пункту 1 Специфікації умови поставки: DDP (адреса вантажоотримувача) згідно з «ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2020 року)».

У пункті 2 Специфікації наведені адреси підрозділів (вантажоотримувачів) Публічного акціонерного товариства «Укрнафта».

Відповідачем здійснено поставку товару, за деякими видатковими накладними (а.с. 26-28) товар поставлено з порушеннями строків:

- за видатковою накладною № 24/134 товар по лоту № 7 на загальну суму 2 149 371,60 грн (з ПДВ) поставлено 01.05.2024, строк поставки настав 23.04.2024, тому прострочення становить 7календарних днів;

- за видатковою накладною № 24/169 частина товару по лоту № 2 (позиції 5-7, 10) на загальну суму 895 221,60 грн (з ПДВ) поставлена 29.05.2024, строк поставки настав 23.05.2024, тому прострочення становить 5 календарних днів;

- за видатковою накладною № 24/168 частина товару по лоту № 6 (позиції 1-3) на загальну суму 1 039 591,20 грн (з ПДВ) поставлена 29.05.2024, строк поставки настав 23.05.2024, тому прострочення становить 5 календарних днів;

- за видатковою накладною № 24/178 частина товару по лоту № 2 (позиція 11) на суму 522 936 грн (з ПДВ) поставлена 03.06.2024, строк поставки настав 23.05.2024, тому прострочення становить 9 календарних днів;

- за видатковою накладною № 24/217 частина товару по лоту № 6 (позиція 6) на суму 390823,20 грн (з ПДВ) поставлена 21.06.2024, строк поставки настав 23.05.2024, тому прострочення становить 28 календарних днів.

Позивач зазначає, що Приватним акціонерним товариством «Промарматура» порушені строки поставки товару до 30 днів, у зв`язку з чим нарахував та заявив до стягнення штраф у розмірі 5%, що становить 249 897,18 грн (2 149 371,60 грн * 5% + 895 221,60 грн * 5% + 1 039 591,20 грн * 5% + 522 936 грн * 5% + 390 823,20 грн * 5%).

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» вказує, що відповідач у добровільному порядку не сплатив нарахований штраф, що і стало причиною виникнення спору.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому на підставі ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що склались між сторонами, за своєю правовою природою регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач розрахував та заявив до стягнення штраф у сумі 249 897,18 гривень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 7.1 Договору при недотриманні постачальником строків поставки постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.

Позивач нарахував штраф у розмірі 5% на загальну суму 249 897,18 грн:

- за видатковою накладною № 24/134 від 01.05.2024 107 468,58 грн (прострочення 7календарних днів);

- за видатковою накладною № 24/168 від 29.05.2024 51 979,56 грн (прострочення 5календарних днів);

- за видатковою накладною № 24/169 від 29.05.2024 44 761,08 грн (прострочення 5календарних днів);

- за видатковою накладною № 24/178 від 03.06.2024 26 146,80 грн (прострочення 9календарних днів);

- за видатковою накладною № 24/217 від 21.06.2024 19 541,16 грн (прострочення 28календарних днів).

Приватне акціонере товариство «Промарматура» частково заперечує проти позовної заяви. Зазначає, що вказані незначні прострочення поставки товару відбулися не з вини постачальника та з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з великими обсягами поставок у короткі строки, затримкою контрагентами розрахунків за поставлений на їх адресу товар, складною ситуацією у країні.

Відповідач просить суд узяти до уваги, що невелика затримка в поставці товару на 5-9 календарних днів викликана великим обсягом поставок у короткий строк та нестачею робочих рук (через мобілізацію частини спеціалістів) для проведення необхідних випробувань товару перед відвантаженням на адресу покупця, а також те, що внаслідок затримки поставки товару Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» не завдано ніякої шкоди, яке не понесло жодних додаткових витрат та/або збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

На підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, вирішення питання про зменшення розміру неустойки закон відносить на розсуд суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін в умовах воєнного стану, введеного за наслідками збройної агресії російської федерації проти України, а також те, що розмір нарахованого штрафу в порівнянні з отриманою Приватним акціонерним товариством «Промарматура» оплатою за договором (15 148 598,40 грн) є незначним (1,65%), господарський суд вважає доцільним, справедливим, обґрунтованим та таким, що відповідає принципу верховенства права, не зменшувати розмір нарахованого відповідачу штрафу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу, арифметичних помилок не виявив, тому позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення штрафу в розмірі 5% підлягає задоволенню в сумі 249 897,18 гривень.

Щодо інших доводів відповідача суд зазначає наступне.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського суду з прав людини», ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п. 23 рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00) указав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A).

Судом досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень Приватного акціонерного товариства «Промарматура» судом до уваги не беруться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 2 998,77 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Приватного акціонерного товариства «Промарматура» про стягнення 249 897,18 грн задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Промарматура» (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, ) штраф у сумі 249 897,18 грн (двісті сорок дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім гривень 18 копійок) та судовий збір у сумі 2 998,77 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 77 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 24.03.2025.

Суддя В.О. Дичко