ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.2025 Справа №905/1246/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

без повідомлення (виклику) сторін

за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (ідентифікаційний код 00135390)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промексім Лтд» (ідентифікаційний код 41406520)

про стягнення збитків у розмірі 13 523,01 грн

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

26.09.2024 шляхом застосування підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА» (далі - ПАТ «УКРНАФТА») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промексім Лтд» (далі ТОВ «Компанія Промексім Лтд») про стягнення збитків у розмірі 13 523,01грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020 в частині реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим Покупець позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 13 523,01грн.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст.ст.20, 162-164, 232-234 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 198, 201 Податково кодексу України (далі - ПК України).

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою від 01.10.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі №905/1246/24, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті 01.10.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що сформована у підсистемі «Діловодство спеціалізованого суду».

За довідкою з підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Промексім Лтд» не має зареєстрованого електронного кабінету.

Відповідачу ухвала суду від 01.10.2024 направлялась органами поштового зв?язку рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на офіційну адресу реєстрації підприємства, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 85113, Донецька обл., м.Костянтинівка, вул.Громова (Кирила Вінниченка), б.1,кв.34, однак вказане поштове відправлення повернулося до суду з відміткою: «конверт повернення (закінчення встановленого терміну зберігання)».

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв?язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством у зв?язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 по справі №910/18543/21, від 06.06.2023 по справі №922/3604/21.

Також процесуальний документ направлено на адреси електронної пошти сторін. Як свідчать довідки про доставку електронного листа, що сформовані у підсистемі «Діловодство спеціалізованого суду», відправлення отримано адресатами 01.10.2024.

Суд також бере до уваги, що останні мали можливість ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України»,«Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року на 90 діб.

За об?єктивних обставин особливостей діяльності суду під час воєнного стану розгляд справи здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Таким чином, на час винесення даного рішення в Україні продовжено строк дії воєнного стану.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та ТОВ«Компанія Промексім Лтд» укладено Договір купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020, на виконання умов якого за фактами попередньої оплати та подальшої поставки товару у відповідача виник обов`язок реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а у позивача право на отримання податкового кредиту на суму ПДВ 13523,01грн. Однак, зазначені податкові накладні не зареєстровані Продавцем та знаходяться в статусі «Реєстрацію зупинено».

Податковим законодавством України на Продавця покладено обов`язок щодо складання та реєстрації податкових накладних за кожну господарську операцію з купівлі-продажу (поставки) товару. Між тим, всупереч вимогам законодавства ТОВ «Компанія Промексім Лтд», яке має статус платника ПДВ, за вказаними господарськими операціям не зареєструвало податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим позбавило позивача права включити зазначену суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за господарськими операціями з купівлі-продажу товарів.

Таким чином, внаслідок противоправної бездіяльності відповідача, який допустив податкове правопорушення, ПАТ«УКРНАФТА» позбавлене можливості скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, що є прямими фінансовими збитками позивача у сумі неотриманого податкового кредиту з податку на додану вартість.

У заяві від 04.10.2024, що подана через підсистему «Електронний суд», позивач на виконання ухвали суду від 01.10.2024 роз`яснив, що мала місце описка в назві додатку до позовної заяви - оборотно-сальдовій відомості за рахунками 6311, 6312, 371, 157, 6441,6442 та додав оборотно-сальдову відомість за рахунками 6311,6441,6442.

Виклад обставин справи, встановлених судом

10.08.2020 року між ТОВ «Компанія Промексім Лтд» (Продавець) та ПАТ «УКРНАФТА» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр (надалі-Договір), за п.1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі -Товар) відповідно до номенклатури та кількості, зазначеної в таблиці (15 найменувань).

Пунктом 1.2. договору визначено, що загальна вартість Товару за цим Договором складається із сукупної вартості Товару зазначено у п.1.1 договору та становить 81138,05грн., у тому числі ПДВ 13523,01грн.

Згідно пункту 1.3 Договору оплата вартості товару здійснюється після отримання покупцем примірника належним чином підписаного сторонами оригіналу договору у такому порядку: розрахунок за товар проводиться шляхом 35 % попередньої оплати, 65 відсотків проводиться після проведення вхідного контролю з позитивним результатом по факту поставки товару протягом 20 (двадцяти) банківських днів.

Пунктом 4.1. договору визначений строк постачання Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту 35% передоплати.

Згідно з пунктом 4.4 Договору датою постачання товару вважається дата передачі його Покупцю у місті призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару.

Як зазначено у п. 2.1.3 Договору передбачено, що при виконанні цього договору Продавець зобов`язаний своєчасно та правильно, із зазначенням податкових реквізитів Покупця, виписувати та реєструвати податкові накладні відповідно до вимог Податкового

кодексу України.

За приписами п.5.2 договору у разі, якщо прострочення реєстрації податкової накладної/рахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних перевищує граничний строк реєстрації визначений законодавством. Продавець сплачує на користь Покупця штраф у розмірі, еквівалентному сумі податку на додану вартість, що відображена або мала бути відображена в податковій накладній/розрахунку коригування.

Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє протягом 1( одного) року.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплений відтисками печаток підприємств без зауважень та заперечень.

На виконання умов Договору Позивач здійснив попередню оплату товару в розмірі 28 398,32грн, в т. ч. ПДВ 4 733,04грн, що підтверджується випискою банківського рахунку від 28.08.2020 (док. №4919). В графі «призначення платежу» зазначено: «Аванс 35% за деталі трубопроводів, зг. Дог. 01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020p., Дод. №1 &2.2.04.16.02& В т.ч. ПДВ 4733,05грн».

Як вбачається з матеріалів справи Продавець здійснив поставку товару згідно з видатковими накладними:

- №15 від 25.09.2020 на суму 27 880,48 грн, в т. ч. ПДВ 4 646,75 грн;

- №18 від 30.09.2020 на суму 53 257,57 грн, в т. ч. ПДВ 8 876,26грн.

Тобто, всього - на суму 81 138,05 грн, в т. ч. ПДВ -13 523,01грн.

Видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств.

Покупець сплатив залишок вартості поставленого товару в сумі 52 739,73 грн, в тому числі ПДВ - 8 789,97 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 26.10.2020 (док. №6195). В графі «призначення платежу» зазначено: «Накл15від 25.09.2020, 18від30.09.20, згДог01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020p. &2.2.04.16.02& В т.ч. ПДВ 8789,90 грн».

У матеріалах справи наявна оборотно-сальдова відомість за рахунками 6311, 6441, 6442 на підтвердження здійснення даних господарських операцій.

Факт поставки та оплати товару за договором відповідачем не спростовано.

ПАТ «УКРНАФТА» (індивідуальний податковий номер 45) та ТОВ «Компанія Промексім ЛТД» (індивідуальний податковий номер 44) під час здійснення господарських операцій за Договором купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020 зареєстровані як платники податку на додану вартість.

За фактом попередньої оплати Продавцем виписано податкову накладну №4 від 28.08.2020 на суму 28 398,26 грн, в т. ч. ПДВ 4 733,04грн.

За фактом поставки Продавцем виписано податкову накладну №25 від 30.09.2020 на суму 52 739,74грн, в т. ч. ПДВ 8 789,96грн.

Продавцем не був виконаний обов`язок реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних означених вище податкових накладних, оскільки, як вбачається з скріншотів з електронного кабінету платника податків останні знаходяться в статусі «Реєстрацію зупинено».

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження причин для зупинення реєстрації вказаних податкових накладних.

13.06.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією №01/01/09/24/02/01-02/01/633 з вимогами щодо надання інформації про вжиття всіх можливих та необхідних заходів щодо належного виконання свого зобов`язання та доведення своєї невинуватості. Як зазначено в претензії, в разі невжиття таких заходів протягом 10 робочих днів перерахувати суму штрафу у розмірі 13523,01грн та суму збитків в розмірі 13523,01грн.

Однак, дану претензію відповідач не отримав, конверт повернутий органом поштового з відміткою причини: «за закінченням терміну зберігання». Відповідь на претензію відсутня.

Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач за вищенаведеними господарськими операціями не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, ПАТ«УКРНАФТА» позбавлено права на віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 13523,01грн, що є збитками, які підлягають відшкодуванню у судовому порядку.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих запереченнях і поясненнях сторін, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, визначеного у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Господарський суд зауважує, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати справу в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Згідно зі ст 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною четвертою статті 263 ГК України визначено, що господарсько-торгівельна діяльність опосередковується господарськими договорами, зокрема, договорами купівлі-продажу.

Виходячи зі спірних правовідносин, суд визнає, що між сторонами виникли зобов`язальні господарські правовідносини на підставі укладеного договору купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020, який за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу.

Предметом розгляду у цій справі є вимога ПАТ «УКРНАФТА» про стягнення з ТОВ «Компанія Промексім Лтд» збитків у зв`язку з невиконанням ним зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит.

За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, у відповідності до частини першої статті 225 Господарського кодексу України включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додаткового витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вимога), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкоджені майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до частини першої статті 611 ЦК України та частини першої статті 224 ГК України є порушення зобов`язання учасником господарських відносин.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Враховуючи закріплені Господарським процесуальним кодексом України принципи рівності, змагальності та обов`язковості встановлення судами обставин, що входять до предмета доказування, у відповідності до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому у спірних правовідносинах обов`язок доведення в суді факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 та від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.

За змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

У підпункті «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України унормовано, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі укладеного договору №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020 року ТОВ «Компанія Промексім Лтд» передало у власність ПАТ «УКРНАФТА» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» товар на загальну суму 81138,05грн, у тому числі ПДВ 13523,01грн.

Факт поставки товару та його оплати підтверджується первинними документами підписаними видатковими накладними та банківськими виписками, що не спростовано відповідачем.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, як передбачено пунктом 187.1 статті 187 ПК України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема для постачання товару-дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню - що засвідчує факт постачання товару платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 198.1 та абзаців першого, другого пункту 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема: а) придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбувалася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

В абзаці першому пункту 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (абзац перший пункту 201.7 статті 201 ПК України).

Згідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, чинне законодавство не передбачає права реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем послуг за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо останній за законом мав її зареєструвати.

Відповідно, оскільки банківські виписки та видаткові накладні є первинними документами, що підтверджують здійснення господарської операції, останні є підставою для виникнення обов`язку скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН у строки, визначені Податковим кодексом України.

Зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних для включення до податкового кредиту суми ПДВ виникає з податкового законодавства, яке відносить до податкового кредиту суми податку не лише сплачені, а і нараховані у разі здійснення господарської операцій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №927/720/18.

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Компанія Промексім Лтд» зареєструвало в ЄРПН податкові накладні за господарськими операціями на вказану суму в спірному періоді відповідно до Договору купівлі-продажу №01004/782/330/20/мтр від 10.08.2020.

Як наслідок, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни (висновок Верховного Суду у постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22).

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що саме на Продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну на здійснену господарську операцію та зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента Покупця таких товарів/послуг на те, що це зобов`язання буде виконане, оскільки саме факт реєстрації в ЄРПН податкових накладних дає можливість Покупцю право віднести суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Продавець залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій. Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №925/17/18.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо очевидності факту податкового порушення не реєстрації податкових накладних за господарськими операціями в Єдиному реєстрі податкових накладних зі сторони відповідача.

Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача.

Дана правова позиція є сталою у судові практиці, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №908/76/18, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, тощо.

Надавши оцінку викладеним обставинам та наведеним правовим нормам, суд зазначає про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку з реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та неможливістю включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту позивачем згідно з наведеними нормами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Вказане порушення відповідача призвело до неможливості включення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту та зменшення податкового зобов`язання на спірну суму, яка фактично є збитками юридичної особи.

Таким чином, проаналізувавши встановлені у справі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням долучені сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного, господарського і податкового законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому наявні правові підстави для задоволення позову ПАТ«УКРНАФТА» про стягнення з ТОВ«Компанія Промексім Лтд» збитків у розмірі 13523,01 грн.

Розподіл судових витрат

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як наслідок, на відповідача покладається судовий збір в сумі 2422,40грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236 -241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промексім Лтд» про стягнення збитків у розмірі 13523,01 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промексім Лтд» (адреса місцезнаходження: 85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Кирила Вініченка б.1, кв.34, ідентифікаційний код 41406520) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (адреса місцезнаходження: 04053, м.Київ, провулок Несторівський, буд.3-5, ідентифікаційний код 00135390) збитки в сумі 13523,01грн, судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 21.03.2025.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова