СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

26 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/2227/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В"ячеславівни, м.Кременчук, Полтавська область на ухвали Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 та 06.03.2025, а також на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 про судовий наказ Господарського суду Полтавської області у справі №917/2227/24

за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м.Полтава

до боржника Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В"ячеславівни, м.Кременчук, Полтавська область,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 98 534,76грн., у т.ч. 86 737,78грн. - сума основного боргу, 326,74грн. - пені,3 339,86грн. - 3% річних, 8 130,38грн. - інфляційні втрати та судового збору в сумі 302,80грн.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Полтавської області 12.12.2024 у справі №917/2227/24 видано судовий наказ, яким стягнуто на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" з Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В"ячеславівни, (опалювальний об"єкт: проспект Лесі Українки (50 річчя Жовтня), 54, м.Кременчук, Полтавська область, 39600) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 98 534,76грн., у т.ч. 86 737,78грн. - сума основного боргу, 326,74грн. - пені,3 339,86грн. - 3% річних, 8 130,38грн. - інфляційні втрати, а також 302,80грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 відмовлено Фізичній особі підприємцю Лозенко Жанні В`ячеславівні у поновленні процесуального строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу від 05.12.2024 у справі № 917/2227/24, означену заяву повернуто заявниці.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 за результатами розгляду заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про виправлення описки у судовому наказі від 12.12.2024р., виправлено описки в судовому наказі щодо адреси боржника та суми боргу.

Не погоджуючись з означеними процесуальними діями суду першої інстанції, 17.03.2025 Фізична особа підприємець Лозенко Жанною В"ячеславівна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвали Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 та 06.03.2025, а також ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 про судовий наказ Господарського суду Полтавської області у справі №917/2227/24.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо вимог заявниці про скасування ухвали Господарського суду Полтавської області від 12.12.2024 про судовий наказ Господарського суду Полтавської області у справі №917/2227/24, судова колегія зазначає, що відповідно до змісту процесуального документу суду першої інстанції від 12.12.2024, цей документ не є ухвалою, а є судовим наказом.

Разом з тим, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу (ч. 1 ст. 147 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ГПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом.

Отже, процесуальним законодавством не передбачено право апеляційного оскарження судового наказу до суду апеляційної інстанції, оскільки ГПК України наділяє боржника правом на звернення з заявою про скасування судового наказу до суду, який його видав в порядку та строк передбачені ст. 157 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких підстав, судова колегія дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою в частині оскарження судового наказу від 12.12.2024.

Щодо вимог заявниці про скасування ухвал суду Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 та від 06.03.2025 у справі №917/2227/24, судова колегія зазначає на наступне.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлені статтею 258 ГПК України.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник у поданій апеляційній скарзі ставить перед апеляційним судом вимоги стосовно одночасного оскарження двох різних ухвал суду першої інстанції, що містять не пов`язані між собою рішення процесуального характеру.

Проте, приписами ГПК України не передбачено можливості одночасного перегляду в апеляційному порядку різних за своєю правовою природою процесуальних актів по одній справі. Натомість перегляд конкретного судового рішення має здійснюватися в окремому апеляційному провадженні на підставі окремо поданої апеляційної скарги.

Східний апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника на те, що одночасне оскарження різних процесуальних документів суду першої інстанції, які є окремими самостійними об`єктами апеляційного оскарження в одній апеляційній скарзі перешкоджає їх одночасному розгляду в апеляційному порядку та суперечить ст.ст. 255 та 258 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.02.2020р. у справі №2/118.

Відповідно до ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В"ячеславівни доказів надіслання копії апеляційної скарги - Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м.Полтава - не надано.

Також, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 ст.123 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки об`єктом оскарження є ухвали суду першої інстанції, то згідно з підп. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) ставка судового збору за подання апеляційної скарги на кожну з ухвал становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення змісту підп. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" приводить до висновку, що законодавцем визначено необхідність сплати судового збору за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено вказаним Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відповідний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29.05.2018 р. у справі № 915/955/15.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн та станом на 01.01.2025 лишається не змінним.

Таким чином, за подання апеляційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 6056грн. (по 3028,00 грн. за кожний окремий оскаржуваний процесуальний документ).

Проте, заявницею при поданні апеляційної скарги не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Зважаючи на викладене, апелянтці надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі, а вимоги апеляційної скарги повинні бути розділені на дві окремі скарги, якщо заявниця вимагає скасувати одразу дві ухвали суду першої інстанції.

Щодо надсилання ухвали про сплату судового збору із зазначенням реквізитів на оплату, про що просить апелянтка в резолютивній частині апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що нормами ГПК України не передбачено обов`язку суду оформлювати відповідні ухвали з цього питання, а реквізити для сплати судового збору за подання заяв/скарг до Східного апеляційного господарського суду є загальнодоступними та розміщені на офіційному веб-порталі Судова влада України у розділі «Судовий збір» https://eag.court.gov.ua/sud4875/gromadyanam/tax/.

Так, сплата судового збору за подання апеляційних скарг до Східного апеляційного господарського суду здійснюється за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача UA2020653

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу 101

(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом

(ПІБ чи назва установи, організації позивача),на рішення від

(Дата оскаржуваного рішення) по справі

(Номер справи),Східний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Також, згідно з вимогами п.5 ч. 2 ст.258 ГПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Відповідно до вимог ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, передбачені статтею 275 ГПК України, зокрема п.2. ч. 1 передбачено, що суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні узгоджуватися з повноваженнями суду апеляційної інстанції, передбаченими положеннями статтею 275 Господарського процесуального кодексу України, бути повними та однозначними.

Отже аналіз положень статті 275 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд апеляційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень, а також обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Правильність оформлення апеляційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави апеляційного оскарження, покладається саме на заявника/заявників апеляційної скарги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми, змісту апеляційної скарги та строку її подання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржниця звертається з вимогою про скасування ухвал господарського суду Полтавської області від 03.03.2024р та від 03.03.2024року, якими відмовлено у поновленні процесуального строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу від 05.12.2024 у справі № 917/2227/24 та виправлено описки в судовому наказі щодо адреси боржника та суми боргу.

Однак, за текстом апеляційної скарги апелянтка зазначає, що не погоджується з такими висновками суду за мотивами порушення норм матеріального права та невірно встановлених судом першої інстанції обставин, не зазначаючи при цьому в чому саме полягають такі порушення, оскільки самі лише посилання на несвоєчасне отримання таких ухвал, невідповідність форм ухвал суду вимогам ст. 234 ГПК України, не можуть бути прийняті у якості обставин, які б свідчили про порушення норм матеріального права судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія звертає увагу апелянтки на необхідність уточнити/конкретизувати доводи та вимоги щодо оскарження ухвал господарського суду Полтавської області від 03.03.2024 та 06.03.2024 у справі №922/2227/24, оформивши за кожним процесуальним документом окремі апеляційні скарги.

Разом з тим, за приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Суд зауважує на тому, що зазначеною процесуальною нормою встановлено механізм гарантування однієї із засад (принципів) господарського судочинства, визначених ч.3 ст.2 ГПК України, а саме забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Особам, які бажають реалізувати своє право на апеляційне оскарження судових актів суду першої інстанції, надається можливість для поновлення пропущеного процесуального строку такого оскарження не лише з моменту проголошення чи складення повного тексту оскаржуваного документу, а й з моменту фактичного ознайомлення зі змістом та мотивами такого документу, тобто вручення судового рішення

Як вбачається з матеріалів справи, одна з оскаржуваних ухвал (від 03.03.2025) постановлена господарським судом першої інстанції 03.03.2025, отже строк, встановлений для апеляційного оскарження, закінчився 14.03.2025р. (враховуючі вихідні дні).

Натомість, скаржниця звернулась до апеляційного господарського суду лише 17.03.2025, тобто поза межами строку подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 03.03.2025 та без подання відповідного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо оскарження ухвали господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 року, то строк на її оскарження заявницею не пропущено.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги в частині оскарження в частині оскаження ухвали Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 та ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 у справі №917/2227/24 без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 256, 258, 234, 260, 261, 272 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В`ячеславівни, м.Кременчук, Полтавська область в частині оскарження судового наказу Господарського суду Полтавської області від 12.12.2024.

2.Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Лозенко Жанни В`ячеславівни, м.Кременчук, Полтавська область в частині оскаження ухвали Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025 та ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 у справі №917/2227/24 -залишити без руху.

3.Встановити апелянтці десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання окремих апеляційних скарг на оскаржувані ухвали суду першої інстанції, доказів сплати судового збору по 3028,00 грн. за кожний окремий оскаржуваний процесуальний документ, доказів надсилання зазначених скарг -Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м.Полтава, обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 03.03.2025р. у справі №917/2227/24, а також зазначити, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваних ухвал суду першої інстанції саме (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо) та в якій частині відповідне рішення оскаржується заявницею.

4.Роз`яснити заявниці, що наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у встановлений судом строк - передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині відмови у відкритті апеляційного провадження до суду касаційної інстанції в порядку та строки передбачені положеннями приписами Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков