ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м.Дніпро Справа № 912/386/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: Добровольська Вікторія Вікторівна (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" - витяг з ЄДР від 02.10.2023р.

прокурор: Федотова Олена Петрівна (в залі суду) - прокурор відділу - посвідчення № 069880 від 01.03.2023р.

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" та заяву про приєднання до апеляційної скарги Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 (суддя Тимошевської В.В.) у справі №912/386/24

за позовом: Керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача-1 Міністерства освіти і науки України

позивача-2 Східного офісу Держаудитслужби

до відповідача-1 Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 2 001 222, 91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Керівник Кіровоградської обласної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до господарського суду в інтересах держави уповноваженими органами якої виступають: Міністерство освіти і науки України (далі - позивач 1) та Східний офіс Держаудитслужби (далі - позивач 2) з позовною заявою з вимогами до Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету (далі - відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "КОЕК", відповідач 2), яка містить вимоги наступного змісту:

- визнати недійсними додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020, укладених між Льотною академією Національного авіаційного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія", а саме: №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" кошти у розмірі 2 001 222,91 грн на користь бюджету в особі Міністерства освіти і науки України, з покладенням на відповідачів витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсними додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020, укладених між Льотною академією Національного авіаційного університету (вул. Степана Чобану, 1, м. Кропивницький, 25005, ідентифікаційний код 37939527) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Велика Перспективна, 78, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 42132581), а саме: №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Велика Перспективна, 78, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 42132581) кошти у розмірі 2 001 222,91 грн на користь бюджету в особі Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 38621185), зарахувавши кошти за наступними реквізитами: банк отримувача: ДКСУ м. Киїі, IBAN UA 0081124.

Стягнуто з Національного авіаційного університету (просп. Гузара Любомира, 1, м. Київ, 03058, ідентифікаційний код 01132330) в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету (вул. Степана Чобану, 1, м. Кропивницький, 25005, ідентифікаційний код 37939527) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) 10 598,00 грн судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Велика Перспективна, 78, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 42132581) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) 40 616,34 грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що невідповідність оспорюваних додаткових угод №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021 вимогам ст. 632 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для визнання таких угод недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Різниця між сумою коштів, які фактично перераховано позивачем за електроенергію, визначеній з урахуванням додаткових угод, та сумою за електроенергію по ціні відповідно до Договору без урахування спірних додаткових угод, становить 2 001 222,91 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 2 001 222,91 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути їх на користь бюджету в особі Міністерства освіти і науки України, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено повідомлення Прокурором позивачів про наявність порушень та необхідність їх усунення. Однак, вказаними органами жодних заходів протягом розумного строку після того, як їм стало відомо про порушення інтересів держави, вжито не було, що кваліфікується як бездіяльність відповідних органів.

Таким чином, Прокурор здійснюючи представництво інтересів держави, з метою їх захисту, які полягають у недопущенні незаконних витрат бюджетних коштів, а також порушення законодавчої процедури зміни істотних умов договору закупівлі, для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, правомірно звернувся до суду з даним позовом в інтересах Східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області та Міністерства освіти і науки України.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 по справі №912/386/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, Національний авіаційний університет в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету звернувся до суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24, згідно якої заявник підримує апеляційні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

У даному випадку аналізуються правові підстави для залучення Східного офісу Державної аудиторської служби (Держаудитслужби) до судового процесу як позивача. За нормами законодавства, органи державного фінансового контролю мають право здійснювати контроль за фінансовими операціями та дотриманням законодавства, проте їхня роль у судовому процесі обмежується лише наявністю результатів державного фінансового контролю, який проводиться за відповідними вимогами законодавства.

У цьому випадку, прокуратура звернулася до суду в інтересах Східного офісу Держаудитслужби, але управління Східного офісу не проводило необхідний моніторинг закупівлі, що стало основою для подальшого судового позову. Отже, підстав для звернення до суду не було, оскільки не було виявлено порушень, що могли б стати підставою для судового процесу.

Згідно з нормами законодавства, Держаудитслужба може порушити питання щодо визнання недійсними договорів або стягнення коштів лише після проведення відповідного контролю. Враховуючи, що в даному випадку такого контролю не було здійснено, прокуратура не мала підстав для звернення до суду в інтересах держави. Таким чином, залучення прокуратурою Держаудитслужби як позивача є безпідставним, і позов має бути залишений без розгляду.

У зв`язку з відсутністю підстав для звернення до суду з позовом, поданим прокуратурою в інтересах Східного офісу Держаудитслужби, позов слід залишити без розгляду відповідно до вимог процесуального законодавства.

Зміна ціни за одиницю товару на підставі коливань ринкових цін електричної енергії була здійснена відповідно до вимог частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яка дозволяє збільшення ціни до 10% за умови, що зміни не призводять до збільшення загальної суми договору. У цьому випадку зміни не перевищували встановлену межу і були здійснені кілька разів із врахуванням попередніх змін, що також відповідало вимогам законодавства.

Усі додаткові угоди (від 19.02.2021, 08.09.2021, 09.09.2021, 07.10.2021, 21.10.2021, 24.11.2021 та 25.11.2021) були укладені відповідно до положень Закону «Про публічні закупівлі», зокрема стосовно коливань ціни на ринку. Кожна зміна ціни була менша за 10% від попередньої ціни, що дозволяє робити висновок про дотримання вимог до змін ціни.

Крім того, усі додаткові угоди укладені на підставі відповідних експертних висновків і нормативних актів, що підтверджують правомірність змін.

Прокурор вказував на безпідставне збільшення ціни, однак аналіз змін у договорах свідчить, що ціна була змінена відповідно до ринкових коливань, що дозволяється законодавством. З огляду на це, відсутні підстави для стягнення коштів у розмірі 2 001 222,91 грн.

Відповідно до заяви про приєднання до апеляційної скарги відповідач 1 зазначає, що рішення Господарського суду Кіровоградської області є прийнятим без дотримання норм процесуального права, що полягає в обґрунтуванні cудом свого рішення лише доводами та міркуваннями Позивача, нехтуючи аргументацією Відповідачів, зокрема не надано оцінки позиції Відповідача 1, викладеної у відзиві на позовну заяву, запереченні відповіді на відзив та додаткових поясненнях, а саме: стосовно нерозповсюдження положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у разі змін умов договору про закупівлю електричної енергії, а також, той факт, що Відповідачем 1 при збереженні обсягів споживання електричної енергії було сплачено меншу суму за надані послуги, тобто збережено державні кошті на відповідну суму у розмірі 55 675,44 грн.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Від Керівника Кіровоградської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Прокурор не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на нступне.

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави, вказуючи на бездіяльність Східного офісу Державної аудиторської служби, який не вживає заходів щодо порушень законодавства у сфері публічних закупівель. Прокурор наголошує, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якщо компетентний орган не звертається до суду протягом розумного строку після отримання інформації про порушення, прокурор має право діяти від імені держави для захисту її інтересів, що підтверджується також практикою Верховного Суду.

Підвищення додатковими угодами ціни за одиницю електроенергії є очевидно непропорційним існуючому коливанню ринкових цін на закуповуваний товар. Крім того, аналіз відомостей офіційного вебсайту ДП «Оператор ринку» свідчить, що в умовах волатильності ринкових цін на електричну енергію, за яких періодично відбувається зниження та підвищення цін, що зрівноважують один одного, ТОВ «КОЕК» випадки зниження ціни ігнорувалися, а випадки її підвищення - використовувалися як приводи для внесення змін до договору, що свідчить про спрямованість дій відповідача-2 на неналежне виконання умови договору про закупівлю, укладеного за результатами електронного аукціону, а на багатократне, неправомірне та недобросовісне підвищення цін на реалізовуваний ним товар.

Що стосується існування різниці між ціною, запропонованою відповідачем в ході електронного аукціону та ринковою ціною на цей товар, остання сама по собі не свідчить про наявність коливання ціни на ринку, а лише про подання учасником на власний ризик та відповідальність пропозиції за ціною, що не відповідає ринковій з метою отримання перемоги на торгах.

Крім того, така невідповідність не позбавляє переможця торгів обов`язку виконувати умови поставки товару, на який той добровільно погодився при подачі тендерної пропозицію та підписанні договору про закупівлю.

Східний офіс Державної аудиторської служби України, Міністерство освіти і науки України не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №912/386/24. Доручено Господарському суду Кіровоградської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №912/386/24.

27.05.2024 матеріали справи №912/386/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.09.2024 о 12:40 годин.

17.06.2024 Національний авіаційний університет в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету звернувся до суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 на стороні Відповідача-2, згідно якої заявник підримує апеляційні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" у повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2024 прийнято до розгляду заяву Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 (суддя Тимошевської В.В.) у справі №912/386/24.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2025 на 10:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 призначено в судове засідання на 06.02.2025 о 11:00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2025 виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №912/386/24, а саме дату та час судового засідання, вважати за вірне: 06.03.2025 об 10:40 год.

06.03.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Льотною Академією Національного авіаційного університету проведено відкриті торги щодо закупівлі електричної енергії (номер закупівлі - UA-2020-11-005011-с ) з очікуваною вартістю 9 684 480,00 грн з ПДВ.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на вебсайті Рrozorro". Строк поставки визначений до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій, розміщеного на вебсайті "Рrozorro", учасниками вказаних відкритих торгів подано наступні пропозиції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" з остаточною пропозицією 8 171 280,00 грн;

Товариство з обмеженою відповідальністю "КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" з остаточною пропозицією 7 221 807,53 грн.

За результатами проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено ТОВ "КОЕК" (далі - Постачальник) з остаточною пропозицією 7 221 807,53 грн.

Повідомлення про намір укласти договір з переможцем Замовником оприлюднено у системі "Рrozorro" 18.012.2020 о 12:26.

В подальшому між Національним авіаційним університетом в особі Льотної академії НАУ (Споживач) та ТОВ "КОЕК" (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020 (т. 1 а.с. 39-44).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов`язувався поставити Споживачу у 2021 році електричну енергію в кількості 2 522 000 кВт*год, як різновид товарної продукції, для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язувався прийняти та оплатити вартість використаної електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами, що визначені Договором.

Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в комерційній пропозиції, яка є додатком № до цього Договору (п. 3.1. Договору).

У відповідності до п. 3.3. Договору, місце поставки товару: Україна, 25005, Кіровоградська область, м. Кропивницький (об`єкт ЛА НАУ); 26200, вул. Польова, м. Мала Виска, Кіровоградська область (посадковий майданчик); 27630, с. Обознівка, вул. Набережна, 15б, Кіровоградська область (учбово-тренувальна база відпочинку).

Згідно з п. 5.1, 5.2. Договору вартість цього Договору становить 7 221 807,53 грн, в тому числі ПДВ. Порядок розрахунку, спосіб визначення ціни електричної енергії та її складові зазначається в комерційній пропозиції.

Згідно з підпунктом 13.7.2. п. 13.7 Договору істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в даному Договорі.

У разі коливання ціни за одиницю Товару на ринку Постачальник письмово звертається до Споживача щодо внесення відповідних змін до Договору. Наявність факту коливання ціни Товару на ринку підтверджується довідками або завіреними копіями довідок щодо ціни Товару на момент укладання Договору та на момент звернення органів, установ, організацій, які уповноважені подавати інформацію щодо коливання ціни товару на ринку.

Підвищення ціни за одиницю товару по даному Договору здійснюється шляхом підписання додаткових угод та з урахуванням вимог п. 5 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Споживач має право відмовитись від внесення змін до Договору, якщо Постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни товару, передбачене цим пунктом.

Згідно п. 13.1 Договір починає діяти з 01.01.2021та діє до 31.12.2021 року, а в частині розрахунків діє до повного їх завершення.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Заявкою-приєднанням від 29.12.2020 визначено, що початок постачання електроенергії здійснюється з 01.01.2021 (т. 1 а.с. 47).

Згідно з комерційною пропозицією (Додаток №2 до Договору), ціна за одиницю товару для Споживача по Договору складає: 2,38627грн./кВт*год. без ПДВ і 2,863524 грн./кВт*год. з ПДВ (т. 1 а.с. 44).

Ціна за одиницю товару включає в себе наступні складові: вартість закупівлі електричної енергії на організованих сегментах ринку, послугу постачальника, тариф на передачу електричної енергії, тариф на розподіл електричної енергії, всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори та платежі, що передбачені правилами ринку електроенергії, та іншими нормативними документами (зокрема, регуляторні внески, оплата послуг оператора ринку).

У відповідності до п. 10 Комерційної пропозиції, істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених у Розділі 13 даного Договору.

При цьому, пунктом 11 Комерційної пропозиції визначено, що зміни та доповнення до цього Договору та комерційної пропозиції можливі лише за згодою Сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством та вносяться шляхом складання та підписання Сторонами відповідних письмових угод, які є невід`ємною частиною, у порядку, встановленому чинним законодавством України.

У подальшому між Споживачем та Постачальником укладено додаткові угоди, зокрема Додаткову угоду № 2 від 08.02.2021 до Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме: ціна за 1 кВт/год склала 3,288624 грн з ПДВ. Загальна вартість Договору збільшена до 8 293 909,73 грн з ПДВ (том 1 а.с. 49).

Далі між Споживачем та Постачальником укладено наступні додаткові угоди:

- №3 від 19.02.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 3,6144 грн/кВт*год;

- № 5 від 08.09.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 3,972 грн/кВт*год;

- № 6 від 09.09.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 4,368 грн/кВт*год;

- № 7 від 07.10.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 4,716 грн/кВт*год;

- № 8 від 21.10.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 5,172 грн/кВт*год;

- № 9 від 24.11.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 5,688 грн/кВт*год;

- № 10 від 25.11.2021 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 6,24 грн/кВт*год (том 1 а.с. 55, 58, 61, 64, 67, 70, 74).

Підставами для укладення вказаних угод стали звернення відповідача 2 до відповідача 1 з пропозиціями про зміну ціни та надані експертні висновки Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати (том 1 а.с. 54, 56, 59, 60, 62, 63, 65, 66, 68, 69, 71, 72, 73, 75,76).

За наявними матеріалами справи, на виконання Договору за період січень - грудень 2021 поставлено 1887619 кВт.год електричної енергії та сплачено грошові кошти в загальному розмірі 8 238 234,29 грн з ПДВ (том 1 а.с. 79-118).

За твердженням Прокурора, вказані вище угоди укладено за відсутності законодавчо визначених підстав, оскільки відповідне коливання ціни в бік збільшення відсутнє, надані висновки Торгово-промислової палати не підтверджують такого коливання ціни. Окрім того, оспорюваними додатковими угодами підвищено ціну на електричну енергію більше ніж на 89 %, у порівнянні з первинною ціною за договором.

Згідно з листом від 10.01.2023 прокуратура звернулась до Східного офісу Держаудитслужби з повідомленням про зазначені вище обставини та запитом на проведення заходів державного фінансового контрою щодо законності укладення додаткових угоди (том 1 а.с. 125-126).

У відповідь на вказаний лист Східним офісом Держаудитслужби повідомлено прокуратуру в листі від 27.02.2023 про порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладення додаткових угод (том 1 а.с. 128-132).

Кіровоградською обласною прокуратурою до Міністерства освіти і науки України спрямовувався лист від 05.01.2024 за № 24-17вих-24 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод недійсними та стягнення сплачених на їх підставі коштів (том 1 а.с. 135-136).

Міністерством освіти і науки України листом від 22.01.2024 повідомлено, що Міністерством заходів, спрямованих на забезпечення дотримання вимог законодавства під час укладення додаткових угод до договору постачання електричної енергії не вживалось та просить вжити заходів спрямованих на захист інтересів держави (том 1 а.с. 137-139).

05.01.2024 та 02.02.2024 прокуратурою направлено позивачам повідомлення в порядку п. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (том 1 а.с.133-134, 140-141).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимоги апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині того, що за результатами тендеру між Національним авіаційним університетом в особі Льотної академії НАУ та ТОВ "КОЕК" укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020; що у подальшому між Споживачем та Постачальником укладено Додаткову угоду № 2 від 08.02.2021 до Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме: ціна за 1 кВт/год склала 3,288624 грн з ПДВ, загальна вартість Договору збільшена до 8 293 909,73 грн з ПДВ.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Позивача-2 Східного офісу Державної аудиторської служби України.

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Східного офісу Держаудитслужби, як органів, які уповноважені здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснюють захист інтересів держави представницькими засобами.

Статтею15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019 у справі №761/3884/18.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

В обґрунтування порушення інтересів держави Прокурор вказав на те, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України Про публічні закупівлі Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Статтею 5 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно зі ст. 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України Про публічні закупівлі, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Відповідно до ч. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. п. 3, 4, 9 ч. 4 зазначеного Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Отже, згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю є Державна аудиторська служба України. На неї покладається державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі.

На території, зокрема, Кіровоградської області компетентним суб`єктом Державної аудиторської служби України виступає її Східний офіс, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України № 266 від 06.04.2016 Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби, наказом Держаної аудиторської служби України 02.06.2016 № 23 Про затвердження Положення про Східний офіс Державної аудиторської служби України.

З урахуванням наведеного, Східний офіс Держаудислужби є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Матеріали справи свідчать, що Прокурором повідомлено зазначених у позові позивачів про виявлені порушення. Також Прокурором направлено до вказаних осіб повідомлення в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, зазначеними у позові особами, в межах компетенції яких передбачено здійснення відповідного контролю та право на звернення до суду, не вжито жодних заходів до повернення до бюджету витрачених коштів та, водночас, не спростовано й тверджень Прокурора щодо виявлених порушень законодавства.

Вказане свідчить про пасивність дій уповноважених органів та відсутність з їх боку будь-яких намірів захистити порушені інтереси держави.

З викладеного слідує, що порушені державні інтереси є незахищеними. Суб`єкти, до компетенції яких віднесені повноваження щодо здійснення необхідного захисту інтересів держави, бездіють та свої обов`язки не виконують, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.

При цьому колегія суддів враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 визначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як ньому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 зі справи №927/491/19 зазначено, що обчислення розумного строку для реагування відповідного органу на повідомлення прокурора повинно враховувати не лише останнє повідомлення прокурора про подання позову до суду, а й попередні листи, направлені прокурором органу, якщо в них міститься інформація про стверджувані порушення (а не просто направлено запит на надання інформації).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає підтвердженими підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді за поданим у даній справі позовом згідно визначених позивачів. При поданні даного позову Прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені.

Вищенаведене спростовує доводи апеляціної скарги в частині то, що: «… Відповідно до статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України "Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні" та Положенням про Державну аудиторську службу України (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні" визначено, що головними завданнями органу державного

фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016 визначено, що Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (п.1 Положення).

Згідно із підпунктом 3 пункту 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель.

Відповідно до вказаного Положення Держаудитслужба вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.9 п.4 Положення).

Згадані норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою визначено права органу державного фінансового контролю пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10), при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Таким чином, категорію спорів, у яких органи державного фінансового контролю можуть бути безпосередньо позивачем (діяти в інтересах держави), визначено пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Поряд з цим відносини органу державного фінансового контролю та інших державних органів під час реалізації заходів державного фінансово контролю, зокрема в частині, пов`язаній з наслідками належного чи неналежного дотримання ними господарського цивільного та іншого законодавства під час укладення та виконання договорів, у даному випадку обмежено нормами пункту 8 статті 10 вказаного Закону, який аналогічно визначений у підпункті 20 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, крім іншого, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Аналіз вищенаведених норм Закону свідчить, що орган держаного фінансового контролю наділений лише правом порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, за результатами проведених заходів державного фінансового контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, Кіровоградською обласною прокуратурою до Східного офісу Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області надсилався лист (№ 24-9вих-23 від 10.01.2023) щодо повідомлення позиції щодо відповідних порушень при укладенні додаткових угод та вжитих заходів.

Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області листом №041131-17/631-2023 від 22.02.2023 року прокуратуру повідомлено про те, що враховуючи виконання договору про закупівлю в Управління відсутні підстави для початку моніторингу процедури закупівлі за номером UA -202-11-06-005011-с, а також, що планом на 1 квартал 2023 року не передбачено проведення заходів державного фінансового контролю на предмет дотримання Національним авіаційним університетом, в особі відокремленого підрозділу Льотної академії Національного авіаційного університету вимог законодавства у сфері публічних закупівель по закупівлі електричної енергії.

Тож, враховуючи п.10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та ст. 19 Конституції України, вбачається, що в Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області відсутні підстави для звернення до суду в інтересах держави по вказаній закупівлі, оскільки підставою для звернення до суду у даному випадку не є результати державного фінансового контролю здійсненного саме Управлінням.

Вважаємо, що підставою для звернення до суду з позовом у даній справі не є результати державного фінансового контролю Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області, а відтак залучення прокуратурою його в якості Позивача-2 у даній справі є безпідставним та неможливим, оскільки у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набуває статусу Позивача.

При цьому, звертаємо також увагу та той факт, що прокурором в інтересах позивача - Східного офісу Держаудитслужби не заявлено жодних позовних вимог.

Тож ,беручи до уваги наведене, Товариство доходить висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та про необхідність залишення позову, поданого прокурором в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України…».

Сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 визначено, що:

- ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

- зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно з додатковими угодами №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020 сім разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 3,288624 грн до 6,24 грн за 1 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася більше ніж 89%, порівняно з погодженою під час закупівлі.

Доводи скаржника стосовного того, що: «..Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону №922-У1І1 дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається, за результатами процедури відкритих торгів між Відповідачами укладено договір про постачання електричної енергії №10-64К/1 від 29.12.2020, відповідно до якого Відповідачем-2 поставлено, а Відповідачем-1 прийнято та оплачено електричну енергію.

При цьому, між сторонами були підписані додаткові угоди №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021 та № 10 від 25.11.2021, якими ціни (тарифи) електричної енергії були змінені на підставі експертних висновків торгово-промислової палати та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарські суди повинні встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю є нікчемним у разі: 1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону;

2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону;

3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Частиною четвертою статті 41 цього Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/ або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Частиною п`ятою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

При цьому, звертаємо увагу, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на численні звернення суб`єктів сфери публічних закупівель щодо застосування законодавства у сфері закупівель надало роз`яснення за вих. №330206/34307-06 від 27.10.2016 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю.

Зокрема, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дїї договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10% від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладення договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Як вбачається, на підставі експертних висновків Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати, внаслідок збільшення ціни на ринку електричної енергії, між відповідачами підписані додаткові угоди №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021 та № 10 від 25.11.2021 до договору №10-67-4К/1 про постачання електричної енергії від 29.12.2020, якими ціни (тарифи) електричної енергії було змінено...» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на помилковому тлумаченні відповідачем змісту наведених норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що листи міністерств мають меншу юридичну силу, ніж закони, оскільки вони не є нормативно-правовими актами і не можуть змінювати або суперечити законах. Листи міністерств мають рекомендаційний або роз`яснювальний характер, але не зобов`язують до виконання в тій же мірі, як закони, що приймаються законодавчими органами.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 року у справі № 912/1580/18).

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 року у справі № 927/491/19).

Виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару, оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22.

При цьому, будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Відповідач не міг не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії (тобто постійне коливання цін на електричну енергію, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими).

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 року у справі № 927/550/20).

Колегія суддів виходить з того, що, укладаючи договір поставки товару на певний строк, Товариство як продавець фактично гарантує можливість продати товар за узгодженою ціною та несе ризики зміни такої ціни.

Подібної за змістом позиції дотримується й Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі № 916/2536/22.

Апеляційний суд наголошує, що приписи Закону України "Про публічні закупівлі" є зрозумілими та Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, зокрема стосовно пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону.

Скаржник, приймаючи участь у відкритих торгах, був обізнаний, що вони провадяться у відповідності до приписів вказаного закону та про те, що приписи статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020 обґрунтовано відповідачем коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано експертні висновки Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-67/11 від 09.02.2021, № В-554/3 від 06.08.2021, № В/558/1 від 09.08.2021, № В-628 від 10.09.2021, № В-700/3 від 06.10.2021, № В-792 від 29.10.2021 та № В-820 від 04.11.2021.

У пункті 13.7.2 Договору зазначено, що збільшення ціни на товар до 10% можливе лише при коливанні ринкової ціни, за умови, що це не призведе до збільшення загальної суми договору.

Постачальник має звертатися до Споживача письмово з підтвердженням змін, надаючи довідки про ціну товару на момент укладання договору та на момент звернення до уповноважених органів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що експертний висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати не містить даних про ціни на дату укладання попередніх додаткових угод, що не відповідає умовам Договору та не підтверджує коливання ціни між моментом укладання Договору та наступними угодами. Висновки щодо періодів, що не відповідають умовам Договору, не були належно обґрунтовані відповідачами.

Враховуючи встановлені обставини, відповідачами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що додаткові додаткових угод №3 від 19.02.2021, №5 від 08.09.2021, №6 від 09.09.2021, №7 від 07.10.2021, №8 від 21.10.2021, №9 від 24.11.2021, №10 від 25.11.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №10-64К/1 від 29.12.2020 суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про наявність підстав для визнання цих угод недійсними.

Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.1 ч.3 ст.1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором, за яким, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 08.02.2021, та Комерційної пропозиції відповідач-2 повинен був поставити відповідачу-1 - 2 522 000 кВт/год електричної енергії за ціною 3,288624 грн за 1 кВт/год.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач-2 у період січень - грудень 2021 року поставив відповідачу-1 електричну енергію у кількості 1887619 кВт/год, за яку останній сплатив кошти у розмірі 8 238 234,29 грн.

Виходячи з первісної ціни у Договорі, без врахування спірних додаткових угод, позивач-1 повинен був сплатити за фактично поставлену електроенергію 6 237 011,38 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 2 001 222,91 грн є безпідставно одержаними відповідачем-2, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-2 зобов`язаний їх повернути.

Доводи Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету, викладені в заяві про приєднання до апеляційної скарги, стосовно того, що: «…Вважаємо, що рішення Господарського суду Кіровоградської області є прийнятим:

1.з грубим порушенням матеріального права та принципів здійснення судочинства в Україні, зокрема - принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 9 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"; ст. 7 ГПК України), змагальності та свободи в наданні суду доказів у доведені перед судом їхньої переконливості (ст. 13 ГПК України);

2.без дотримання норм процесуального права, що полягає в обґрунтуванні Судом свого рішення лише доводами та міркуваннями Позивача, нехтуючи аргументацією Відповідачів, зокрема не надано оцінки позиції Відповідача 1, викладеної у відзиві на позовну заяву, запереченні відповіді на відзив та додаткових поясненнях, а саме: стосовно нерозповсюдження положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у разі змін умов договору про закупівлю електричної енергії, а також, той факт, що Відповідачем № 1 при збереженні обсягів споживання електричної енергії було сплачено меншу суму за надані послуги, тобто збережено державні кошті на відповідну суму у розмірі 55 675,44 грн…» такими, що спростовуються змістом судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. Доводи, викладені в апеляційній скарзі та заяві про приєднання до апеляційної скарги, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, які наведені в рішенні, що оскаржується.

З урахуванням вищевикладеного, Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на нього та заява про приєднання до апеляційної скарги Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету, відповідно, підлягають залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 61457,21 грн покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" та заяву про приєднання до апеляційної скарги Національного авіаційного університету в особі відокремленого підрозділу - Льотна академія Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.05.2024 у справі №912/386/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 61457,21 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія".

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.03.2025.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус