ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" березня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/754/17

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

розглянувши заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області від 26.02.2025

про розстрочення виконання рішення

у справі № 907/754/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мігр», с. Родникова Гута Мукачівського району Закарпатської області

до відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, м. Ужгород

про стягнення 607 705,02 грн

За участю представників:

стягувача Голубокий Т.С., адвокат, ордер серії АО №1142345 від 12.09.2024;

боржника (заявника) Шестак Н.В., головний спеціаліст із забезпечення договірної та позовної роботи, наказ №70/03-06 від 17.06.2024, посадова інструкція, положення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мігр» звернувся до Господарського суду з позовом про стягнення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області 607 705,02 грн, посилаючись на те, що останнім всупереч зобов`язань за укладеним сторонами договором підряду від 27.03.2017 на виконання робіт по реконструкції будівлі Іршавського районного суду по вул. Шевченка, 23 (об`єкт) не оплачено виконані позивачем будівельні роботи з улаштування дахового покриття об`єкту на суму 254 250,96 грн, додаткові роботи на суму 163 564,06 грн, оформлені актами виконаних робіт за серпень, вересень 2017 року та не відшкодовано витрати на придбання матеріалів на суму 189 890,00 грн за актом приймання-передачі будівельних матеріалів.

25 травня 2021 року у справі 907/754/17 Господарський суду Закарпатської області (суддя Ушак І.Г.) ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково та ухвалив стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, м. Ужгород на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мігр» 254 250,96 грн заборгованості та 6111,16 грн на відшкодування судових витрат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2021 року відповідно до постанови Західного апеляційного суду від 13 грудня 2021 року.

17 січня 2022 року на виконання рішення Господарський суду Закарпатської області у справі 907/754/17 суд видав відповідний наказ.

26 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (боржника) від 26.02.2025 у якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарський суду Закарпатської області від 25.05.2021 у справі 907/754/17 на три місяці.

Заява про розстрочку виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2021 мотивована тим, що кошти на виконання рішення суду в цій справі на реєстраційних рахунках загального фонду ТУ ДСА України в Закарпатській області кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші видатки» відсутні. Одночасно, заявник вказує, що у випадку не розстрочення виконання рішення суду, дана обставина призведе до блокування рахунків територіального управління, що в свою чергу призведе до зупинення відправлення правосуддя місцевими загальними судами Закарпатської області, так як, ТУ ДСА України в Закарпатській області здійснює їх фінансове забезпечення, що прямо суперечить чинному законодавству України.

Такі обставини справи, на переконання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, істотно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2021 року. А тому, враховуючи наведені у заяві нормативні акти, а також положення статті 331 ГПК України, заявник просить розстрочити виконання рішення на три місяці.

За результатами проведеного 26.02.2025 автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №907/754/17 в частині розгляду заяви про розстрочення виконання рішення передано судді Лучку Р.М.

Ухвалою від 27 лютого 2025 року суд призначив розгляд заяви про розстрочення виконання рішення у судовому засіданні 18 березня 2025 року.

06 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника стягувача надійшло заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, в якому Товариство повністю заперечує щодо задоволення заяви та зазначає про безпідставність та необґрунтованість такої заяви. Звертає увагу суду на те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області зверталося із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2021 у справі №907/754/17 вже 7 разів. Вважає, що ТУ ДСА України в Закарпатській області свідомо не виконує рішення від 25.05.2021 у справі №907/754/17, та не вживає жодних необхідних заходів для його виконання.

У судовому засіданні 18 березня 2025 року взяли участь представника заявника (боржника) та стягувача, які надали усні пояснення та обґрунтування щодо заяви про розстрочення виконання рішення та заперечення щодо її задоволення відповідно.

Розглянувши матеріали заяви з доданим до неї документами, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

З огляду на те, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення/розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Підставою, зокрема, для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Обставини, які зумовлюють надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Таким чином, відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, надати відстрочку виконання рішення, ухвали, постанови.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №907/754 є 25.05.2021, а відтак, суд зауважує, що з урахуванням приписів ч. 5 ст. 331 ГПК України, нормативно визначений максимум надання розстрочки виконання рішення у цій справі встановлено до 25 травня 2022 року включно.

Одночасно, дата набрання судовим рішенням законної сили та дата ухвалення судового рішення об`єктивно не можуть збігатися в часі, а відтак, беручи до уваги, що законодавцем визначено обрахунок річного строку відстрочки/розстрочки виконання рішення суду саме з дати його ухвалення, суд невправі надавати відстрочку/розстрочку виконання рішення поза межами визначеного законодавцем строку.

Означена обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви боржника, а надання судом розстрочки виконання судового рішення за межами встановленого в ч. 5 ст. 331 ГПК України процесуальним законом не передбачено.

Більше того, беручи до уваги, що з дати ухвалення рішення суду в даній справі і так пройшло більше календарного року, а самим рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2021 стягнуто з відповідача заборгованість, яка виникла ще в період серпень вересень 2017 року, з урахуванням чого суд вважає, що відповідач мав достатньо часу та можливості для належного виконання договірних зобов`язань перед позивачем, а надання розстрочки виконання рішення суду поза межами встановленого законом терміну буде порушувати принцип «справедливої рівноваги» та «справедливого балансу» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та суперечитиме положенням чинного законодавства, які визначають обов`язковість виконання судових рішень протягом розумних строків.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд звертає увагу відповідача також і на ту обставину, що скрутне фінансове становище не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та належного планування власної діяльності, в тому числі й в частині своєчасного і належного стягнення дебіторської заборгованості.

Окрім того, суд погоджується з доводами стягувача про те, що у цій справі ТУ ДСА України в Закарпатській області свідомо протягом майже чотирьох років не виконує рішення від 25.05.2021 у справі №907/754/17, не вживає достатніх необхідних заходів для його виконання, водночас, систематично та неодноразово подаючи заяви про відстрочення/розстрочення виконання судового рішення.

Невиконанням судового акта є бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для виконання, за умови, якщо суб?єкт був зобов?язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов?язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Закарпатській області з дати ухвалення судового рішення у цій справі систематично подавалися заяви про відстрочку/розстрочку виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2021 у справі №907/754/17, з чого вбачається свідоме невиконання рішення суду з боку Державної судової адміністрації України в Закарпатській області.

До схожих висновків дійшов також і Західний апеляційний господарський суд у постанові від 29 січня 2025 року в цій справі.

З урахуванням викладеного, дослідивши заяву відповідача, оцінивши подані на її підтвердження докази відповідно до статті 86 ГПК України, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що така заява подана з порушенням визначеного ч. 5 ст. 331 ГПК України строку, на який суд може розстрочити виконання рішення суду, а самим відповідачем, не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами подій наявності виняткових та виключних обставин, які б істотно утруднювали чи робили неможливим рішення суду в даній справі, в тому числі й з урахуванням попередніх заяв про відстрочку виконання такого рішення суду, які постійно подавалися відповідачем з дати набрання рішенням законної сили.

Водночас, беручи до уваги, що як встановлено під час розгляду даної справи та прийняття рішення від 11.05.2021 відповідачем неналежно виконуються власні зобов`язання перед позивачем в спірних правовідносинах ще з серпня 2017 року, тобто вже більше семи років, надання додаткової розстрочки буде порушувати принципи співмірності, пропорційності та порушуватиме розумний баланс між інтересами сторін, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 326, 327, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області від 26.02.2025 про розстрочення виконання рішення від 25 травня 2021 року у справі № 907/754/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 24 березня 2025 року.

Суддя Лучко Р.М.