ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Справа № 918/123/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Миханюк М.В. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Густодим О.І. - адвокат

відповідача: представник Тарновецький П.Я. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" на ухвалу Господарського суду Рівненської області (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову), постановлену 24.02.25р. суддею Романюком Р.В. у м.Рівному, у справі № 918/123/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1.Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1.Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є ухвала Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 у справі №918/123/25.

1.2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" у задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" про стягнення коштів у справі №918/123/25

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

2.1. Предметом заявленого позову є вимоги позивача про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем Договору поставки № 20220901 від 01.09.2022 та стягнення нарахувань за прострочення грошового зобов`язання (пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат).

2.2. Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

2.3. Заявником-позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодними належними доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, а саме: вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію та відчуження належного відповідачу майна, безпідставного витрачання відповідачем коштів, приховування активів, тощо.

2.4. Посилання позивача/заявника на те, що сума невиконаних відповідачем зобов`язань в рази перевищує розмір статутного капіталу відповідача, що за даними ЄДРЮО, ФОП та ГО становить 8 271 000,00 грн також не є самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки подані до заяви докази (довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) свідчать про наявність у відповідача значної кількості нерухомого майна, а отже статутний капітал підприємства є не єдиним активом за рахунок якого можливе задоволення майнових вимог позивача у випадку задоволення позову та, відповідно, спростовує твердження заявника про наявні ризики вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому у випадку задоволення позову.

2.5. Судом прийнято до уваги, що відповідач - ТОВ "Терлич" має статус підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (наказ Рівненської ОВА від 09.10.2024 року № 514), що свідчить про відсутність у підприємства заборгованості зі сплати податків та інших обов`язкових платежів, високий рівень середньої заробітної плати та важливе значення для галузі національної економіки чи потреб територіальної громади, а отже є доказом добропорядності останнього у господарських відносинах та підприємницькій діяльності.

2.6. Застосовуючи заходи забезпечення позову слід враховувати, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, та у випадку дійсного порушення права заявника, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

2.7. Твердження заявника викладені в заяві про забезпечення позову є лише припущеннями, не підтвердженими жодними вірогідними засобами доказування. З урахуванням принципів розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин", 26.02.2025 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх887/25 від 26.02.2025), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 по справі № 918/123/25 про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" про забезпечення позову. Ухвалити нове рішення, яким заяву про вжиття заходів забезпечення позову ТОВ "ДиканькаМлин" до ТОВ "Терлич" шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Терлич", які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ Терлич в межах ціни позову 18 014 138,50 грн. задовольнити в повному обсязі.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи, судом не досліджено в повній мірі обставин правовідносин, що відповідно порушує законні права та інтереси позивача. Скаржник зазначає, що предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 18 014 138,50 грн. Апелянт з посиланням на статті 136-137 ГПК України та правові висновки Верховного Суду, зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

3.3. В оскаржуваній ухвалі судом не взято до уваги, що у разі вибуття майна з власності відповідача через не застосування заходів забезпечення позову рішення суду фактично неможливо буде виконати. Так, доводи заявника щодо необхідності забезпечення позову є обґрунтованими та адекватними наявна значна заборгованість відповідача, який не вчиняє дій для її погашення та розмір якої збільшується за рахунок зростання штрафних санкцій щоденно. Щодо забезпечення збалансованості інтересів сторін скаржник зазначив, що заявник несе збитки, які пов`язані з порушенням ТОВ «Терлич» зобов`язань за договором, в тому числі через необхідність залучення кредитних коштів для покриття збитків, які виникли через невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Тобто здійснення заходів забезпечення позову спрямоване на захист вже порушених прав та інтересів заявника. Щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову - заявлений захід забезпечення позову є максимально ефективним для забезпечення фактичного виконання судового рішення.

3.4. Судом першої інстанції при постановлені ухвали не враховано ні розмір існуючої заборгованості, ні факт односторонньої зміни виконання зобов`язання відповідачем, а посилання суду на наявність у ТОВ "Терлич" статусу підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (наказ Рівненської ОВА від 09.10.2024 №514), що свідчить про відсутність у підприємства заборгованості зі сплати податків та інших обов`язкових платежів, високий рівень середньої заробітної плати та важливе значення для галузі національної економіки чи потреб територіальної громади, а отже є доказом добропорядності останнього у господарських відносинах та підприємницькій діяльності має оцінюватись критично, оскільки наявність того чи іншого статусу у підприємства не може ставити в залежність виконання чи відмову від виконання ним взятих на себе зобов`язань. Судом не взято до уваги, що оцінка наявності/відсутності заборгованості перед бюджетом тощо та відповідність підприємства певним критеріям, здійснюється відповідним органом на момент надання статусу критично важливого, тобто в даному випадку станом на жовтень 2024 року, тобто на період в який у відповідача вже виникла заборгованість перед позивачем. Наявність діючого статусу критичності у відповідача жодним чином не гарантує наявність такого статусу в майбутньому так само як і не звільняє його від виконання існуючих зобов`язань, а лише покладають на нього додаткову відповідальність в частині необхідності виконання зобов`язань перед державою щодо функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

3.5. Так, суд в ухвалі зазначає, що застосовуючи заходи забезпечення позову слід враховувати, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, та у випадку дійсного порушення права заявника, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

3.6. Однак, суд ігнорує позицію Верховного Суду, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. В оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що заявником не обґрунтовано та не підтверджено жодними належними доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, а саме: вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію та відчуження належного відповідачу майна, безпідставного витрачання відповідачем коштів, приховування активів, тощо.

3.7. Однак судом не взято до уваги обґрунтування позивачем підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову може здійснюватися, наприклад, наведення обставин неспівмірно малого розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю відповідача порівняно зі стягуваною сумою вимог, відсутність інформації про існування у відповідача нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, існування великої кількості судових проваджень щодо відповідача, де останній є боржником тощо), однак Верховний суд у справах №905/448/22 та №905/446/22 зазначив про те, що такі обґрунтування не обов`язково мають бути доведеними доказами вчинення боржником дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо), також зазначив, що саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач.

3.8. Апелянт зазначає, що наведений у постановах Верховного Суду у справах №905/448/22 та №905/446/22 підхід передбачає необхідність обґрунтування позивачем відомих останньому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову, а не безумовну необхідність відшукування/щомоментне відслідковування та подання ним доказів вчинення боржником дій, спрямованих на відчуження його майна/грошових коштів чи розпорядження ними для застосування заходів забезпечення у вигляді арешту останніх у спорах про стягнення коштів/витребування майна.

3.9. Позивачем заявлено вжиття заходів забезпечення позову в рамках та в межах позовних вимог, що жодним чином не враховано судом першої інстанції. Щодо надання доказів обґрунтованого припущення наміру відчуження майна в заяві позивачем доведено відсутність необхідності підтвердження наміру відповідача розпорядитися своїм майно. Заявлений засіб забезпечення позову жодним чином не обмежує та не порушує прав відповідача на користування належним йому майном. В наданому відповідачем запереченні взагалі не зазначено, які негативні наслідки або збитки для відповідача у даній справі чи інших осіб, можуть виникнути внаслідок вжиття заходів забезпечення позову таких як накладення арешту у межах ціни позову на грошові кошти та майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Однак, вказані питання залишені судом взагалі без уваги та дослідження.

3.10. З урахуванням вище викладеного, зважаючи на доведення позивачам обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням їх розумності, обґрунтованості і адекватності щодо вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін в даному випадку (адже застосування таких заходів не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним) апелянт просить скасувати ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 у справі №918/123/25 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову). Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.03.2025 о 15:00год.

4.2. Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та від 24.03.2025 забезпечено представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" - Густодим О.І. та представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" Тарновецькому П.Я. участь в судовому засіданні 27.03.2025 о 15:00 год. у справі №918/123/25 в режимі відеоконференції.

4.3. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Терлич" у відзиві зазначає, що апеляційна скарга ТОВ "ДиканькаМлин" є безпідставною та необґрунтованою.

4.3.1. Серед іншого, відповідач у відзиві також зазначив, що забезпечення позову фактично зупинить господарську діяльність ТОВ "ТЕРЛИЧ", оскільки при арешті майна ТОВ "Терлич" не зможе його використовувати у своїй господарській діяльності (зокрема для виробництва макаронних виробів), а при арешті грошових коштів в значній сумі буде неможливим виконання будь-яких зобов`язань як перед ТОВ "Диканькамлин", так і перед працівниками Товариства, а також перед іншими контрагентами ТОВ "Терлич", в тому числі зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів.

4.3.1. Також, відповідач звернув увагу на те, що відповідно до наказу Рівненької обласної військової адміністрації від 21.02.2025 № 212 було підтверджено статус ТОВ "Терлич" як критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, зокрема, у зв`язку з тим, що ТОВ "Терлич" має важливе значення для галузі національної економіки чи забезпечення потреб територіальної громади.

4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.5. Уповноважені представники позивача та відповідача у судовому засіданні 27.03.2025 (в режимі відеоконференції) надали пояснення в обґрунтування своїх доводів та заперечень по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 у справі №918/123/25 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Господарськими судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" в якій просить стягнути з відповідача 18 014 138,50 грн з яких: 15 749 120,00 грн - основний борг, 245 203,80 грн - інфляційне збільшення, 601 506,74 грн - пеня, 65 175,95 грн - 3 % річних, 1 353 132,00 грн - штраф.

7.3. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи №918/123/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на "12" березня 2025 р.

7.4. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем (покупцем) було порушено зобов`язання з оплати товару згідно Договору поставки № 20220901 від 01.09.2022 року в частині дотримання строків оплати, а саме не були внесені оплати згідно рахунків виставлених позивачем (постачальником) в період з 24.10.2024 року по 23.12.2024 року включно. У зв`язку з невиконанням умов договору ТОВ "Терлич", ТОВ "ДиканькаМлин" нараховано відповідно до п. 5.3. Договору та ст. 625 ЦК України пеню, штраф, 3% річних та інфляційні. Як зазначає заявник, станом на 11.02.2025 року загальна сума заборгованості відповідача становить 18 014 138,50 грн, що включає: 15 749 120,00 грн - основний борг, 601 506,74 грн - пеня, 1 353 132,00 грн - штраф, 65 175,95 грн - 3 % річних, 245 203,80 грн - інфляційні.

7.5. 19.02.2025 до господарського суду надійшла заява (вх.895/25 від 19.02.2025) позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" про забезпечення позову, у якій позивач просив суд забезпечити позов у справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Терлич", які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ "Терлич" в межах ціни позову 18 014 138,50 грн.

7.5.1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.02.2025 у справі №918/123/25 заяву про забезпечення позову та доданої до неї документи повернуто Товариств з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" (не дотримано вимог статті 139 ГПК України).

7.6. В подальшому, 21.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" звернулося до господарського суду із заявою (вх.945/25 від 21.02.2025) про забезпечення позову, у якій позивач просить суд забезпечити позов у справі №918/123/15 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Терлич", які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ "Терлич" в межах ціни позову 18 014 138,50 грн.

7.6.1. В обґрунтування заяви ТОВ "ДиканькаМлин" посилається на те, що станом на дату подання заяви відповідач ухиляється від виконання зобов`язань з оплати товару, незважаючи на визнання ним суми боргу, шляхом підписання акту звіряння взаєморозрахунків за період 01.10.2024 - 04.02.2025.

7.6.2. Заявник вказує, що сума невиконаних відповідачем зобов`язань становить 18014138,50 грн, що в рази перевищує розмір статутного капіталу відповідача, що за даними ЄДР ЮО, ФОП та ГО становить 8 271 000,00 грн., відтак існує реальна загроза відсутності ресурсу для погашення заборгованості можливого рішення суду про задоволення позову.

7.6.3. До вказаної заяви заявником подано суду інформаційну довідку № 409731136 від 27.01.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ "Терлич" ().

7.7. 24.02.2025 до господарського суду через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич" від 21.02.2025 на заяву про забезпечення позову, в яких останній просить суд відмовити в її задоволенні.

7.7.1. За твердженням відповідача у справі, заявником на підтвердження викладених в заяві обставин не подано жодного доказу, який міг би свідчити, що ТОВ "Терлич" вчиняє будь-які дії, або має намір вчинити такі дії (відчуження майна, виведення грошових коштів, тощо), наслідком яких може бути неможливість виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду. Заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях.

7.7.2. Крім того, відповідач зазначає, що додані позивачем до заяви про забезпечення позову докази (довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) свідчать про наявність у відповідача значної кількості нерухомого майна, що спростовує твердження заявника про наявні ризики вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому у випадку задоволення позову.

7.7.3. Також відповідач звертає увагу суду, що ТОВ "Терлич" має статус підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (наказ Рівненської ОВА від 09.10.2024 року № 514), а необґрунтований арешт грошових коштів може призвести до порушення нормальної діяльності підприємства та може спричинити несвоєчасне виконання зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

7.8. 24.02.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення у справі щодо викладеного відповідачем у заперечення проти застосування заходів в забезпечення позову

7.9. За результатами розгляду заяви позивача (вх.945/25 від 21.02.2025) про забезпечення позову у справі №918/123/25, Господарським судом Рівненської області 24.02.2025 постановлено оскаржувану ухвалу (пункт 1.2 цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1. 2.7. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у даній справі від 24.02.2025 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.3.1 При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.4. Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

8.5. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

8.6. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

8.7. Питання забезпечення позову, підстав його застосування та заходів врегульовано ст. 136-146 Господарського процесуального кодексу України.

8.8. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

8.9. Згідно статті 137 ГПК України позов забезпечується, у тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (пункт 1 частини 1 статті 137).

8.10. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

8.11. Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

8.12. За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

8.13. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

8.14. Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

8.15. Так, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

8.16. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або іншими особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

8.17. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

8.18. При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

8.19. Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

8.20 Господарськими судами встановлено, що заявлена позивачем вимога заходи забезпечення позову - полягає у накладенні арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, та які знаходяться на всіх рахунках відповідача у всіх банківських усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ "Терлич" в межах ціни позову 18 014 138,50 грн.

8.21. Так, обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 р. у справі № 921/40/20.

8.22. Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

8.23. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

8.24. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

8.25. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

8.26. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

8.27. Таким чином, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

8.28. Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

8.29. Господарськими судами встановлено, що предметом заявленого позову у справі №918/123/25 є вимоги позивача про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем Договору поставки № 20220901 від 01.09.2022 та стягнення нарахувань за прострочення грошового зобов`язання (пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат).

8.30. Однак, позивачем заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, та які знаходяться на всіх рахунках відповідача та на майно, яке належить ТОВ "Терлич" в межах ціни позову 18 014 138,50 грн не обґрунтовано та не підтверджено жодними належними доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, а саме: вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію та відчуження належного відповідачу майна, безпідставного витрачання відповідачем коштів, приховування активів, тощо.

8.31. В даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання та обґрунтування заявника на те, що сума невиконаних відповідачем зобов`язань в рази перевищує розмір статутного капіталу відповідача, що за даними ЄДРЮО, ФОП та ГО становить 8 271 000,00 грн також не є самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

8.31.1. Так, подані до заяви докази (довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) свідчать про наявність у відповідача значної кількості нерухомого майна, а отже статутний капітал підприємства є не єдиним активом за рахунок якого можливе задоволення майнових вимог позивача у випадку задоволення позову та, відповідно, спростовує твердження заявника про наявні ризики вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому у випадку задоволення позову.

8.31.2. При цьому, господарськими судами враховано, що відповідач - ТОВ "Терлич" має статус підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (наказ Рівненської ОВА від 09.10.2024 № 514), що свідчить про відсутність у підприємства заборгованості зі сплати податків та інших обов`язкових платежів, високий рівень середньої заробітної плати та важливе значення для галузі національної економіки чи потреб територіальної громади, а отже є доказом добропорядності останнього у господарських відносинах та підприємницькій діяльності.

8.32. Разом з тим, застосовуючи заходи забезпечення позову слід враховувати, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, та у випадку дійсного порушення права заявника, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

8.33. Таким чином, твердження позивача-заявника викладені ним в заяві про забезпечення позову (вх.945/25 від 21.02.2025) не підтвердженими жодними вірогідними засобами доказування згідно стандартів доказування у відповідності норм ГПК України та є лише припущеннями, що і встановлено судом першої інстанції.

8.34. Частиною 1 та частиною 6 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

8.35. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.36. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.37. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.38. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.39. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.40. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.41. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.42. Враховуючи наведені обставини, за результатами дослідження та оцінки заявника та заперечень відповідача, виходячи із предмету спору, апеляційним господарським судом не встановлено підтверджених доказами фактичних обставин, з якими пов`язується застосування необхідності, у застосуванні визначених заявником заходів забезпечення позову.

8.43. Усі наведені доводи та обґрунтування заявника вжити відповідні заходи для забезпечення позову є не обґрунтованими і документально не підтвердженні. Визначена заявником необхідність у застосуванні таких заходів не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального підтвердження наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

8.44. Заява ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" (вх.945/25 від 21.02.2025) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №918/123/24 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Терлич", які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ТОВ до ТОВ "Терлич" в межах ціни позову 18 014 138,50 грн не підлягає до задоволення.

8.45. Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту грошові кошти відповідача та його нерухоме майно є обґрунтованим та правомірним

8.46. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.47. Оскаржувана ухвала Господарського суду Рівненської області постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.48. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" не спростовують висновку суду першої інстанції при постановлені ухвали від 24.02.2025 та не можуть бути підставою для її скасування або зміни.

8.49. В даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що всі доводи позивача зводяться виключно до припущень, всі дії відповідача у спірних правовідносинах, самі по собі не можуть свідчити про ухилення відповідача від сплати боргу/коштів у випадку задоволення позову.

8.50. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 у справі №918/123/25 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24.02.2025 у справі №918/123/25, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. згідно к платіжної інструкції №142 від 26.02.2025.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДиканькаМлин" від 26.02.25р. залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 24 лютого 2025 року у справі №918/123/25 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/123/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена "28" березня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Крейбух О.Г.