номер провадження справи 5/299/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 Справа № 908/3623/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Колегія суддів Господарського суду Запорізької області у складі:

Головуючий суддя Проскуряков К.В.,

Судді Зінченко Н.Г.,

Корсун В.Л.,

при секретарі судового засіданні Шельбуховій В.О., розглянула матеріали справи

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (електронна пошта: ; вул. Симона Петлюри, буд. 25, м.Київ, 01032; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (електронна пошта: ; ; вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063; )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (електронна пошта: ; вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035; )

про стягнення 221 984 648,01 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Батовська Т.І. - в режимі відеоконференції, довіреність від 12.10.2023р.;

Від відповідача: Аксарін Р.М. (в залі суду) - довіреність № 8 від 02.01.2024;

Від третьої особи: Комраков С.В. (в залі суду) - довіреність № 316 від 21.12.2023;

СУТЬ СПОРУ

07.12.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про стягнення 221 984 648,01 грн.

07.12.2023 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2023 № 908/3623/23 (суддя Проскуряков К.В.) позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про стягнення 221 984 648,01 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом направлення на адресу суду та відповідачу доказів усунення недоліків позовної заяви шляхом сплати судового збору у розмірі 751 520,00 грн., докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

З урахуванням вимог викладених у вищевказаній ухвалі суду, 19.12.2023 до господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додана платіжна інструкція № АУ-8739 від 11.12.2023 на суму 751 520,00 грн. як доказ сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.12.2023 (суддя Проскуряков К.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі № 908/3623/23 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.01.2024 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

10.01.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 09.01.2024 (вх. № 560/08-08/24 від 10.01.2024), згідно якого відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Також, 15.01.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 15.01.2024 (вх. № 917/08-08/24 від 15.01.2024) про долучення до матеріалів справи розрахунків суми інфляційних витрат, 3 % річних, оборотно-сальдової відомості та зведеної таблиці штрафних санкцій за договором № 0119-02024 від 01.01.2019.

Ухвалою суду від 22.01.2024 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 21.02.2024 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

Представник відповідача зазначив про надання до матеріалів справи письмового клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (). Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

Також представник відповідача підтримав клопотання про залучення до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Запоріжжяобленерего" від 20.02.2024, а також надав письмове клопотання про зменшення нарахування 3% річних та інфляційних втрат від 20.02.2024.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.02.2024 № 908/3623/23 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 18.03.2024 на 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

18.03.2024 від Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до суду надійшла заява № б/н від 15.03.2024 (вх. № 6099/08-08/24 від 18.03.2024) про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також, 18.03.2024 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до суду надійшла заява № б/н від 18.03.2024 (вх. № 6093/08-08/24 від 18.03.2024), згідно якої позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача про залучення ПАТ "Запоріжжяобленерго" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Крім цього, 18.03.2024 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до суду надійшла заява № б/н від 18.03.2024 (вх. № 6094/08-08/24 від 18.03.2024), в якій позивач заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення компенсаційних витрат та просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача.

18.03.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшли додаткові пояснення № б/н від 18.03.2024 (вх. № 6135/08-08/24 від 18.03.2024), згідно яких відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Також, 18.03.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 18.03.2024 (вх. № 6137/08-08/24 від 18.03.2024) про зупинення провадження у справі № 908/3623/23 до моменту отримання фактичних показів лічильників ПАТ "Запоріжжяобленерго" та коригування даних комерційного обліку за період з 01.07.2023 по 31.10.2023.

Ухвалою суду від 18.03.2024 задоволено клопотання ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" № б/н від 20.02.2024 (вх. № 4091/08-08/24 від 21.02.2022) та ПАТ "Запоріжжяобленерго" № б/н від 15.03.2024 (вх. № 6099/08-08/24 від 18.03.2024) та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" ; призначено колегіальний розгляд справи № 908/3623/23.

Розпорядженням керівника апарату суду № П-109/24 від 26.03.2023, враховуючи категорію справи, її складність, та з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3623/23. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.03.2024, справу № 908/3623/23 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Левкут В.В., Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 27.03.2024 вказаною колегією суддів справу № 908/3623/23 прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження та підготовче засідання призначити на 24.04.2024 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 № 908/3623/23 у задоволенні клопотання ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" про зупинення провадження у справі від 18.03.2024 відмовлено. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 28.05.2024 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін, явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

27.05.2024 від ПАТ "Запоріжжяобленерго" до суду надійшли письмові пояснення № б/н від 27.05.2024 (вх. № 11181/08-08/24 від 27.05.2024), згідно яких третя особа заперечила проти доводів викладених у позовній заяві та просить суд розгляд справи здійснити за відсутністю повноважного представника.

Також, 27.05.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" до суду надійшла заява № б/н від 27.05.2024 (вх. № 11239/08-08/24 від 27.05.2024) про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 104 159 365,76 грн.

28.05.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 28.05.2024 (вх. № 11272/08-08/24 від 28.05.2024) про відмову у задоволенні стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

Крім цього, 28.05.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 28.05.2024 (вх. № 11277/08-08/24 від 28.05.2024) про призначення експертизи по справі № 908/3623/23.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.05.2024 № 908/3623/23 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про призначення експертизи по справі № 908/3623/23 залишено без задоволення. Оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 25.06.2024 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

Також, 21.06.2024 від ПрАТ "НЕК Укренерго" до суду надійшли заперечення проти задоволення клопотання про відмову у задоволення позовних вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

24.06.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи актів коригування № ПРА_К-0003647 від 13.05.2024, № ПРА_К-0003708 від 22.05.2024, № ПРА_К-0003750 від 24.05.2024 та № ПРА_К-0004398 від 05.06.2024.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.06.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Проскуряков К.В., судді: Левкут В.В., Ярешко О.В. вирішено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/3625/23. Підготовче засідання призначено на 09.07.2024 о 10 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024, враховуючи перебування судді учасника колегії - Ярешко О.В. у відпустці в період з 04.07.2024 по 15.08.2024, вказану справу розподілу для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Давиденко І.В., Левкут В.В.

Ухвалою суду від 09.07.2024 справу № 908/3623/23 прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження, вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження та підготовче засідання призначити на 31.07.2024 об 11 год. 10 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою та призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2024, враховуючи перебування судді учасника колегії Давиденко І.В. у відпустці, вказану справу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., суддя Боєва О.С., суддя Левкут В.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.07.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Проскуряков К.В., судді: Боєва О.С., Левкут В.В. справу № 908/3623/23 прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження. Вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 03.09.2024 об 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою та призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

27.08.2024 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до суду надійшли заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про зупинення провадження у справі № 908/3623/23 до розгляду Господарським судом м. Києва справи № 908/2879/23.

28.08.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" до суду надійшла заява про виправлення помилки у підставах позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 117 917 330,28 грн., з яких: - 114 453 587,63 грн. основної заборгованості; - 1 389 978,86 грн. - 3 % річних; - 2 073 763,79 грн. - інфляційні витрати та 751 520,00 грн.

02.09.2024 від ПрАТ "НЕК "Укренерго" до суду надійшла заява про закриття провадження у справі № 908/3623/23 в частині стягнення з ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" основної заборгованості у розмірі 5 000 000,00 грн.

Крім цього, 02.09.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію платіжного доручення № 8554 від 30.08.2024 про сплату 3 000 000,00 грн. по договору № 0119-02024 від 01.01.2019.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024, враховуючи перебування судді учасника колегії - Левкут В.В. у відпустці в період з 29.08.2024 по 27.09.2024, вказану справу розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Давиденко І.В., Боєва О.С.

Ухвалою суду від 05.09.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Проскуряков К.В., судді: Боєва О.С., Давиденко І.В. прийнято справу № 908/3623/23 до свого провадження у порядку загального позовного провадження. Вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження та підготовче засідання призначити на 03.10.2024 о 14 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнати обов`язковою. Призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2024, враховуючи перебування судді учасника колегії - Боєвої О.С. у відпустці, вказану справу розподілу для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Давиденко І.В., Корсун В.Л.

Ухвалою суду від 07.10.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Проскуряков К.В., судді: Давиденко І.В., Корсун В.Л. справу № 908/3623/23 прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження. Вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначити на 07.11.2024 об 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін, явку представників сторін визнати обов`язковою, призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

Іншою ухвалою від 07.10.2024р. вказаною колегією суддів виправлено описки допущені у вступних частинах ухвал суду від 09.07.2024, від 31.07.2024 та від 07.10.2024 в зазначені найменування, відомостей позивача та предмету спору.

У судовому засіданні 07.11.2024 за участю представників сторін суд ухвалив виправити описки, допущені в ухвалах суду від 09.07.2024, від 31.07.2024, від 07.10.2024, відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні на 04.12.2024 об 11 год. 20 хв. Запропоновано позивачу надати акт звірки взаємних розрахунків за липень - жовтень 2023. Призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

04.12.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних витрат на 95 %.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2024 № 908/3623/23 у складі колегії суддів: головуючий суддя Проскуряков К.В., суддя Давиденко І.В., суддя Корсун В.Л. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 10.01.2025 о 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою та призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

09.01.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 09.01.2025 (вх. № 558/08-08/25 від 09.01.2025) про долучення доказів по справі.

Також, 09.01.2025 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання № б/н від 09.01.2025 (вх. № 567/08-08/25 від 09.01.2025) про зупинення провадження у справі № 908/3623/23 до прийняття відповідного рішення Верховним Судом у справі № 922/444/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2025, враховуючи перебування судді учасника колегії - Давиденко І.В. у відпустці в період з 01.01.2025 по 14.01.2025, вказану справу розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді: Зінченко Н.Г., Корсун В.Л.

Ухвалою суду від 10.01.2025 у вищевказаному складі колегії суддів справу № 908/3623/23 прийнято до свого провадження у порядку загального позовного провадження. Вирішено перейти до повторного проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 10.01.2025 о 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

Іншою ухвалою суду від 10.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" № б/н від 09.01.2025 (вх. № 567/08-08/25 від 09.01.2025) про зупинення провадження у справі № 908/3623/23 до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду по справі № 922/444/24. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 10.02.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд".

У судовому засіданні 10.02.2025 за участю представників позивача та відповідача судом оголошено перерву з розгляду справи № 908/3623/23 по суті до 11.03.2025 об 11 год. 00 хв., яке проводити в режимі відеоконференції.

11.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів погашення основної заборгованості по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0119-02024 від 01.01.2019 у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив про погашення основної заборгованості за договором № 0119-02024 від 01.01.2019 у повному обсязі та просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості.

Ухвалою від 11.03.2025р. колегією суддів оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 19.03.2025 о 10 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд". Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Позивачу та відповідачу завчасно до наступного судового засідання запропоновано надати суду: детальний розрахунок заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0119-02024 від 01.01.2019 з відображенням відповідних дат та сум здійсненого погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання".

Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 19.03.2025 здійснювалось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 19.03.2025р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З позовної заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 №0119-02024-ПП за період з липня 2023 р. по жовтень 2023 р. у розмірі 221 984 648,01 грн., в т.ч. 218 520 905,36 грн. - основного боргу, 3% річних в розмірі 1 389 978,86 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 073 763,79 грн. Посилаючись на ст.ст. 525, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216, 230 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву Відповідач проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що він у відповідності до постанови НКРЕКП від 31.07.2018р. № 807, є єдиним постачальником універсальної послуги на території Запорізької області, що здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам (населенню), яке погано розраховується за використану електричну енергію. ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" здійснює купівлю електричної енергії за власний рахунок, а лише потім здійснює її продаж споживачам. З початку повномасштабного вторгнення країни агресора на територію України, значна кількість територіальних громад Запорізької області перебуває в районах, які віднесенні наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, тимчасово окупованих російською федерацією або активних бойових дій. ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" вважає позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат є незаконними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Товариство є учасником ринку електричної енергії - електропостачальником, яке виконує функцію постачальника універсальної послуги (постачальника електричної енергії) на території Запорізької області та гарантує побутовим та не побутовим споживачам їх право бути забезпеченими електричною енергією. ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" першочергово, але не виключно використовує спеціальні закони та підзаконні акти, що регламентують обмежену (спеціальну) сферу суспільних відносин. Оскільки значна частина Запорізької області окупована, відповідач має гострий дефіцит грошових коштів. Кабінетом міністрів України 05.03.2022 було прийнято постанову № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою встановлено заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Міністерством енергетики України прийнято наказ від 04.03.2022 № 104 (далі - Наказ № 104) "Щодо проведення розрахунків на ринку електричної енергії", а також наказ від 13.04.2022 № 148 (далі - Наказ 148) "Про врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану", на підставі яких постачальник універсальної послуги зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачу електричної енергії незважаючи на обтяжливі обставини, з якими стикається постачальник універсальної послуги в реаліях війни. З моменту введення в дію даних наказів до Відповідача перейшла на постачання електричної енергії велика кількість споживачів. Товариство не завжди має змогу здійснити закупівлю додаткових обсягів електричної енергії для таких споживачів та змушене закуповувати даний обсяг електричної енергії на Балансуючому ринку за значно вищими цінами. Аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду, в яких застосовувалась ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що Велика Палата кваліфікує проценти річних як спеціальну форму відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Постановою Кабінету міністрів від 20.03.2022 року №326 затверджений Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації", який на думку Відповідача покликаний врегулювати питання відшкодування упущеної вигоди суб`єктам господарювання, які зазнали таких втрат через невиконання та/або несвоєчасне виконання контрагентами умов договорів внаслідок збройної агресії рф, шляхом стягнення таких втрат постраждалими суб`єктами господарювання з російської федерації, а тому Позивач мав би скористуватись нормами Порядку для вирішення питання відшкодування 3% річних та інфляційних втрат щодо наданих послуг, що були спожиті на тимчасово окупованих територіях. Враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін, зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, беручи до уваги добросовісність поведінки ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", також враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази наявності збитків та інших негативних наслідків порушення зобов`язання відповідачем, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, просить в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив Позивач стверджує, що наведені Відповідачем накази не регулюють правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем під час виконання договору про надання послуг з передачі електричної енергії, тому правило подолання правових колізій у даному випадку не може бути застосовано. Також вказує, що позов пред`явлений до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» як до особи, яка неналежним чином виконує зобов`язання за договором про надання послуг з передачі електричної енергії, укладеним між сторонами. Тому у цьому разі відсутні підставі для пред`явлення вимог до російської федерації. Зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з передачі електричної енергії оплата за надані послуги має здійснюватися шляхом сплати планових платежів та оплати за актом приймання-передачі Послуги за результатами розрахункового місяця. У п. 168 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі № 912/1941/21 від 19.08.2022 року, зазначено, що відповідач має здійснювати оплату як планових, так і фактичних обсягів одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Отже, за невиконання своїх зобов`язань наступає відповідальність, передбачена законом і договором, а тому позивач правомірно нараховував 3% річних та інфляційні втрати з урахуванням і планових платежів, і оплати за фактом отриманих послуг.

Своїм правом подати заперечення на відповідь на відзив Відповідач не скористався.

Проте у своїх поясненнях від 18.03.2024р. Відповідач зазначив, що для здійснення своєї діяльності на ринку електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» здійснює купівлю електричної енергії за власний рахунок, а лише потім здійснює її продаж споживачам. З початку повномасштабного вторгнення країни агресора на територію України, значна кількість територіальних громад Запорізької області перебуває в районах, які віднесенні наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, тимчасово окупованих російською федерацією або активних бойових дій. Обсяги постачання електричної енергії Товариством на вищезазначені територіальні громади Запорізької області на початок війни, 01.03.2022, становив понад 54%. Але не зважаючи на складне становище, Товариство відповідно до договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 року № 0119-02024 здійснює оплати за надані послуги та вже після звернення ПрАТ «НАЕК «Укренерго» до суду з позовом сплачено додатково, у період жовтень-листопад 2023 року, грошові кошти у розмірі 10 364 195,97 грн. Також звертає увагу суду, що за період стягнення заборгованості (з липня 2023 року по жовтень 2023 року) відбулися коригування фактичних обсягів та/або вартості електричної енергії відповідно до актів коригування.

Крім цього протягом розгляду справи Відповідач неодноразово надав додаткові докази щодо погашення заборгованості перед Позивачем, а саме: 23.04.2024 - на суму 49 999 365,76 грн.; 02.09.2024 - на суму 3.000.000,00 грн.; 02.10.2024 - акти коригування за період липень - грудень 2022 року про зменшення суми боргу на суму 45.594.754,42 грн.; 10.02.2025 - на суму 20.260.000,00 грн.; 10.03.2025 - на суму 43.598.833,21 грн.

Позивачем також неодноразово подавалися суду докази часткового погашення заборгованості Відповідачем.

Так, 27.05.2024 Позивачем подано Заяву, якою просив провадження у справі закрити у зв`язку із оплатою заборгованості під час розгляду справи у суді в частині суми основного боргу на суму 104 159 365,76 грн. Залишок заборгованості становив: 117 825 282,25 грн., з яких: 114 361 539,60 грн. сума основного боргу; 1 389 978,86 грн. сума 3% річних; 2 073 763,79 грн. сума інфляційних втрат.

28.08.2024 Позивачем подано Заяву про виправлення помилки шляхом виключення із позовних вимог акта коригування від 18.08.2023 до акту приймання-передачі послуг від 31.05.2023 на суму коригування 92 048,03 грн., у зв`язку із врахуванням цього документа в іншій справі № 908/2532/23. За підсумками цієї заяви ціна позову становить 117 917 330,28 грн., з яких: 114 453 587,63 грн. сума основного боргу; 1 389 978,86 грн. сума 3% річних; 2 073 763,79 грн. сума інфляційних втрат.

27.09.2024 Позивачем подано Заяву, якою просив провадження у справі закрити в частині суми основного боргу на суму 5 000 000,00 грн. у зв`язку із оплатою заборгованості під час розгляду справи у суді. Ціна позову становить 112 917 330,28 грн., з яких: 109 453 587,63 грн. сума основного боргу; 1 389 978,86 грн. сума 3% річних; 2 073 763,79 грн. сума інфляційних втрат.

06.11.2024 Позивачем подано Заяву, якою просив провадження у справі закрити в частині суми основного боргу на суму 45 594 754,42 грн. у зв`язку із складанням під час розгляду справи у суді актів коригування на зменшення. Ціна позову становить 67 322 575,86 грн., з яких: 63 858 833,21 грн. сума основного боргу; 1 389 978,86 грн. сума 3% річних; 2 073 763,79 грн. сума інфляційних втрат.

18.03.2025р. своєю заявою Позивач повідомив суд про погашення Відповідачем залишку суми основного боргу на загальну чуму 63 858 833,21 грн. відповідно до платіжних інструкцій: № 481 від 31.01.2025 на суму 11 260 000,00 грн.; № 482 від 31.01.2025 на суму 9 000 000,00 грн.; № 1117 від 17.02.2025 на суму 5 000 000,00 грн.; № 1627 від 27.02.2025 на суму 5 000 000,00 грн.; № 1642 від 28.02.2025 на суму 33 000 000,00 грн.; № 1762 від 10.03.2025 на суму 598 833,21 грн. Таким чином, спір щодо суми основного боргу в розмірі 63 858 833,21 грн. між сторонами припинено, що свідчить про необхідність закриття провадження в частині стягнення з Відповідача я суми основного боргу в розмірі 63 858 833,21 грн., у зв`язку з чим просив суд:

1. Закрити провадження у справі в частині ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» суми основного боргу в розмірі 63 858 833,21 грн.

2. Стягнути з ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на користь ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» 3 463 742,65 грн., з яких 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 389 978,86 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 073 763,79 грн. та суму судового збору в розмірі 41 564,91 грн.

3. Задовольнити заяву НЕК «Укренерго» про повернення надлишково сплаченого судового збору у розмірі 709 955,09 грн.

4. Повернути ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 709955,09 грн., сплачений платіжною інструкцією № АУ-8739 від 11.12.2023.

Також 20.02.2024 від ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду надійшло клопотання про зменшення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат на 95%, а також 28.05.2024 клопотання про відмову у задоволенні 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням наданих 03.12.2024 уточненнях до нього, в яких Відповідач вказує,що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за Договором є таким, що не відповідає приписам чинного законодавства та позиції Великої Палати Верховного суду (постанова від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 провадження № 14-3цс21), Конституційного Суду України (Рішення від 28.04.2021 справа № 3-95/2020(193/2); Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 20.12.2017 № 2-р/2017); постановою від 18.03.2020 Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18, постановою від 18.05.2022 у справі № 280/988/19, рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005, рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004, та є таким, що порушує принципи справедливості, добросовісності і розумності у період воєнного стану. Просить відмовити у позові в цій частині посилаючись на необхідність застосування до спірних правовідносин аналогії відповідно до ч. 10. ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст.. 233 господарського кодексу України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Також вказує, що єдиним видом ліцензованої діяльності Відповідача, який має на меті отримання прибутку, є постачання електричної енергії споживачу. Заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством стрімко зростає, яку Відповідач в силу певних обмежень (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження") об`єктивно не має змоги стягнути з більшої частини споживачів та, відповідно належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т. ч. Позивачем у спірному періоді. На теперішній час вбачається певна специфіка відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні. Також рішенням господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/10475/21 за позовом ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" було задоволено клопотання останнього, зокрема, про зменшення на 95% саме 3% та інфляційних нарахувань. Вказує, що становище Відповідача на теперішній час є абсолютно аналогічним становищу ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" на момент розгляду Судами справи №910/10475/21. Відповідно до Балансу Відповідача заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством стрімко зростає, яку Відповідач в силу певних обмежень (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження") об`єктивно не має змоги стягнути з більшої частини споживачів та, відповідно належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т. ч. Позивачем. Також вартість чистих активів Товариства у 2024 (станом на 01.01.2024) зменшилась більше ніж на 50% порівняно з минулим роком, що підтверджується бухгалтерськими довідками № 1/1 від 29.02.2024. № 3/1 від 30.10.2024.

Позивач заперечив проти вказаних клопотань Відповідача, вказавши у заяві від 18.03.2024р., що проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Приписи статті 625 ЦК України про три проценти річних та інфляційні втрати, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наведене вище не надає підстав для зменшення розміру компенсаційних втрат в порядку ст. 233 ГК України.

Крім цього у заяві від 20.06.2024р. Позивач додатково зазначив, що 3% річних та інфляційні втрати, є компенсаційними втратами та не є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, якими, відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, ст.ст. 217, 218 ГК України є штрафні санкції (неустойка). Крім того, Верховний Суд в постановах від 26.05.2022 у справі № 902/186/21 та від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 вказав, що «Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої палати ВС від 19.06.2019 у справах №№703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18. Таким чином, Відповідач помилково включив 3% річних до складу штрафних санкцій. Позивачем у справі пред`явлено до стягнення відсотки річних у встановленому законом, ч. 2 ст. 625 ЦК України, мінімальному розмірі - 3%. Індекс інфляції, або, що теж саме, індекс споживчих цін - показник, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідачем у Клопотанні про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат не навів доводів щодо відсутності нормативного врегулювання спірних правовідносин, що потребує застосування аналогії права або аналогії закону. Між сторонами у цій справі укладено інший, ніж кредитний договір або договір позики. До статутної діяльності Позивача не включена діяльність з кредитування. У цій справі стягується оплата за надані Відповідачу послуги на підставі Договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який є типовим та є додатком до Кодексу системи передачі, затвердженого Постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018. Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії», Кодексом системи передачі, Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0119-02024 тощо. 25.02.2022, відповідно до підпункту 16 пункту 1 якої (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413) надав настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Щодо зупинення нарахування компенсаційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, Регулятор настанов не надавав. Поряд з тривалим порушенням Відповідачем своїх зобов`язань по Договору, зупинення Регулятором стягнення штрафних санкцій, позбавлення Позивача ще й компенсаційних нарахувань як раз і порушить принципи справедливості, добросовісності, розумності та рівності сторін.

Наявні матеріали дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго") є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".

НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2. Статуту НЕК "Укренерго".

НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1, ст. 33, абз. 2 п. 8 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (Відповідач, Користувач) заявою про укладання Договору про надання послуг з передачі електричної енергії надало письмову згоду на приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - Договір), розміщеного на офіційному сайті ОСП, на окремих умовах чинного договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0119-02024, а саме індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до такого договору та реквізитів.

Повідомленням від 25.10.2023 № 01/55832 Позивач повідомив Відповідача про укладання Договору: дата акцептування 01.01.2024, ідентифікатор договору № 0119-02024-ПП.

До Договору неодноразово укладалися додаткові угоди, зокрема 21.12.2021 сторонами до договору укладена додаткова угода, за якою договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0119-02024 викладений в новій редакції.

Згідно пункту 1.1. Договору, Відповідно до п. 1.1. Договору НЕК «Укренерго» (Оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга) відповідно до умов цього Договору, а ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (Користувач) зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Пунктом 3.1. Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/.

Ціна Договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року (п. 3.2).

Відповідно до п. 5.1 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 3, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.5. Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

Пунктом 5.6. Договору встановлено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі Послуги вартість Послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей.

Відповідно до п. 5.7 Договору у випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

В абзаці 4 п. 5.7 Договору в редакції додаткової угоди від 21.12.2021 зазначено, що у разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої Послуги, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату Послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

При цьому, згідно з пп. 1) п. 6.1., пп. 3) п. 8.3. Договору ОСП (Позивач) має право отримувати від Користувача своєчасну оплату за Послугу, а Відповідач (Користувач) зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 9.4. Договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Пунктом 9.5. Договору визначено, що будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний з обох Сторін в один і той самий спосіб (залежно від форми документа). Податкові накладні отримуються Користувачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач систематично порушував зобов`язання щодо строків та розміру оплати послуг з передачі електричної енергії за Договором.

Зокрема, внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг за Договором станом на 16.11.2023 утворилась заборгованість за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року на загальну суму 219 649 969,30 грн., а саме: липень 2023 року у розмірі 54 139 833,10 грн.; серпень 2023 року у розмірі 57 559 256,04 грн.; вересень 2023 року у розмірі 48 974 479,18 грн.; жовтень 2023 року у розмірі 58 976 400,98 грн.

Шляхом підписання акта коригування від 18.08.2023 до акту приймання-передачі Послуги від 31.05.2023 скоригована вартість отриманих у травні 2023 року Послуг у бік зменшення у розмірі 92 048,03 грн. Згідно з актом коригування від 20.10.2023 до акту приймання-передачі Послуги від 30.06.2023 скоригована вартість отриманих у червні 2023 року Послуг у бік зменшення у розмірі 1 037 015,91 грн.

Отже, за твердженнями Позивача, загальна сума заборгованості відповідача станом на 16.11.2023 становить 218 520 905,36 грн., яка розрахована таким чином: 54 139 833,10 грн. (заборгованість за липень 2023 року) + 57 559 256,04 грн. (заборгованість за серпень 2023 року) + 48 974 479,18 грн. (заборгованість за вересень 2023 року) + 58 976 400,98 грн. (заборгованість за жовтень 2023 року) - 92 048,03 грн (сума за актом коригування за травень 2023 року) - 1 0137 015,91 грн. (сума за актом коригування за червень 2023 року).

Всього внаслідок порушення ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» умов договору щодо своєчасної сплати коштів Відповідач повинен за вищеперераховані періоди сплатити Позивачу основну заборгованість у розмірі 218 520 905,36 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1 389 978,86 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 073 763,79 грн., а всього 221 984 648,01 гривень.

Приймаючи рішення у справі суд виходить з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Правовідносини сторін є господарськими і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про ринок електричної енергії" та умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0119-02024, укладеного між сторонами 01.01.2019.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, наявність станом на 16.11.2023 заборгованості Відповідача перед Позивачем з оплати за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0119-02024-ПП за період з липня по жовтень 2023р. в розмірі 218 520 905,36 грн. підтверджується доданими до позову первинними документами, дослідженими судом у судовому засіданні, а саме: актами приймання-передачі послуг, актами коригування, рахунками фактурами, випискою про надходження коштів на рахунки Позивача від Відповідача, платіжними дорученнями про часткове погашення заборгованості.

Проти здійсненого Позивачем арифметичного розрахунку суми основної заборгованості Відповідач не заперечив.

Також згідно заяв обох сторін, які неодноразово подавалися ними протягом розгляду справи, судом встановлено, що суму основної заборгованості в розмірі 218 520 905,36 грн. відповідачем сплачено на рахунки Позивача після відкриття провадження та до прийняття рішення у справі, що свідчить про відсутність предмету спору станом на 19.03.2025р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Частиною 4 ст. 231 передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача суми основного боргу в розмірі 218 520 905,36 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів встановила наступне.

Позивач здійснив розрахунок 3% річних за користування коштами в розмірі 1 389 978,86 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 073 763,79 грн., виходячи з суми простроченої заборгованості, надані за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року, який викладений у додатку до позовної заяви.

Судом встановлено, що Розрахунок вказаних сум складений з урахуванням п. 5.7. Договору у редакції від 21.12.2021, що є чинною на даний час, згідно з якими за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. Саме з урахуванням цієї умови Договору оплата формується наростаючим підсумком. У розрахунку містяться періоди прострочення за всіма фактами, що мали місце при виконанні Договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідач жодних заперечень проти арифметичного розрахунку вказаних сум суду не представив.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд також враховує, що сторони у п. 5.7. Договору домовилися, що внесення будь-яких платежів - планових або остаточних, передбачених цим Договором, з порушенням термінів є порушенням Договору та тягне за собою нарахування пені, що означає і наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат в тому числі за порушення строку внесення планових платежів.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №912/1941/21:

159. Договором про надання послуг для розрахунку за ним встановлено для види обсягу послуги - плановий та фактичний, які використовуються одночасно та не виключають один одного.

160. Як зазначено в пункті 6.1 типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць.

161. Так, користувач (електропостачальник) - ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" зобов`язаний подавати ОСП - НЕК "Укренерго" планові обсяги передачі електричної енергії до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Натомість на ОСП покладено обов`язок погодити вказані планові обсяги (пункт 10.1 типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії).

162. Таким чином, використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за договором про надання послуг.

163. Порядок оплати планових обсягів послуг передбачений пунктом 6.2 типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, яка виражається в поетапній попередній оплаті планових обсягів послуг.

164. У свою чергу фактичний обсяг послуги визначається, зокрема, для електропостачальника на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника (пункт 4.1 типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії).

165. ОСП на підставі даних фактичного обсягу послуги протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги (пункт 10.1 типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії).

166. При цьому у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом п`яти банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів.

167. У зв`язку з цим плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги. У разі якщо оплачений плановий обсяг виявився вище фактичного, то вказана різниця або повертається користувачу, або враховується як оплата в наступні розрахункові періоди.

168. Звідси при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

169. Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо врахування фактичних відносин, які склалися між сторонами під час виконання договору про надання послуг, а саме співпраця у формі вчинення узгоджених дій з визначення вартості послуги в обсязі, що планується на розрахунковий місяць, що підтверджується фактичною оплатою ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" планових обсягів послуги згідно з наданими ним даними та відсутністю заперечень НЕК "Укренерго" щодо повідомлених обсягів.

Перевіривши здійснені Позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційної системи "Законодавство" суд вважає, що вони здійснені вірно, відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають стягненню з Відповідача.

Розглянувши заяви Відповідача про зменшення нарахованих сум 3% річних та інфляційних втрат на 95% та про відмову в їх стягненні у повному обсязі суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Норми ГК України та ЦК України прямо не містять норм про можливість зменшення нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач проти зменшення пені та 3% річних заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту ст. 233 ГК України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Із положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилався відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, у вказаній постанові судом було надано оцінку правовідносин, в яких сторонами в договорі було збільшено розмір відсотків річних за ст. 625 Цивільного кодексу України. В той же час як у даній справі, сторонами у Договорі не збільшувався розмір відсотків річних, порівняно з визначеним законом у ст. 625 ЦК України.

У спірному випадку застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України та такий розмір не є надмірним.

Разом з тим, згідно ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду, котрий при цьому користується доволі широкою дискрецією. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника. Зменшення неустойки є правом, а не обов`язком суду.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності підстав для зменшення розміру пені правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, котрі водночас мають узгоджуватися з положеннями ст. 233 Господарського кодексу України і ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України (наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.05.2024 р. у справі N 916/2779/23, від 11.07.2023 р. у справі N 914/3231/16, від 10.08.2023 р. у справі N 910/8725/22).

Вирішуючи у цій справі за клопотанням Відповідача питання щодо можливості зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат суд враховує наступне.

1. Відповідачем оплата заборгованості за спірний період здійснена з порушенням строків розрахунків протягом розгляду цієї справи у суді.

2. Загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат заявлених до стягнення (3 463 742,65 грн.) складає всього 1,59 % від суми основної заборгованості (218 520 905,36 грн.), що цілком співмірно з сумою боргу, не має ознак надмірного тягаря для Відповідача та неправомірного збагачення для Позивача.

3. Несплата заборгованості завдає Позивачу матеріальних втрат, пов`язаних з відсутністю компенсації вартості наданих послуг. Крім цього 25.02.2022, відповідно до п.п. 16 п.1 Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413 НКРЕКП надав настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Отже, вказане не стосується зупинення нарахування компенсаційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, тривале порушення Відповідачем своїх зобов`язань по Договору, зупинення Регулятором стягнення штрафних санкцій, позбавлення Позивача ще й права на компенсаційні нарахування є порушенням принципів справедливості, добросовісності, розумності та рівності сторін.

При цьому суд погоджується з доводами Відповідача відносно того, що п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічні положення закріплені п. 2 ч. 3 ст. 2 ГПК України, а справедливість - загальний конституційний принцип, який неодноразово застосувався судами, в тому числі і Конституційним Судом України.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Так Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 Конституційний Суд підкреслив, що зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки, а справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Суд підкреслив, що діяльність правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципом справедливості.

Верховний Суд у Постанови від 18.05.2022 у справі № 280/988/19 зазначив, що дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права.

Також загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Згідно зі ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 (постанова від 18.03.2020) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Також у своїй постанові від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22 Верховний Суд дійшов до висновку, що відсутність сертифікату ТПП не позбавляє сторону можливості доводити факт форс-мажорних обставин в суді: "Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором".

У справі № 908/3623/24 Відповідач не посилається на наявність форс-мажорних обставин як підставу для відмови у позові чи зменшення донарахованих сум, проте вказує на свій вкрай тяжкий матеріальний стан, пов`язаний з об`єктивними обставинами в умовах збройної агресії рф проти України.

Суд також бере до уваги, що Відповідач, у відповідності до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1286, є учасником ринку електричної енергії - електропостачальником, яке виконує функцію постачальника універсальної послуги (постачальника електричної енергії) на території Запорізької області та гарантує побутовим (населенню) та не побутовим споживачам їх право бути забезпеченими електричною енергією.

З початку повномасштабного вторгнення на територію України країни агресора, майже 70 % територіальних громад Запорізької області перебувають в районах, які віднесенні наказом Міністерства реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" до територій де проводяться воєнні (бойові) дії або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" для виконання ліцензійних умов має по усій території Запорізької області свої структурні підрозділи, значна частина яких наразі перебуває в районах проведення воєнних (бойових) дій або в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). На цих територіях, крім присутності військових формувань окупантів, в багатьох містах та селах наявні значні проблеми з телефонним та інтернет-зв`язком, не працюють поштові та фінансові установи, відсутнє безпечне транспортне сполучення.

Єдиним видом ліцензованої діяльності Відповідача, який має на меті отримання прибутку, є постачання електричної енергії споживачам.

Для здійснення своєї діяльності на ринку електричної енергії ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" здійснює купівлю електричної енергії за власний рахунок на умовах 100% передплати, а лише потім здійснює її продаж споживачам, які розраховуються до 20 числа місяця, що йде за розрахунковим відповідно до публічних договорів, що розміщені на сайті Товариства та є публічно доступними.

У зв`язку з систематичним порушенням учасників ринку своїх фінансових зобов`язань перед Постачальником, а також низькою платіжною дисципліною населення поточний рахунок Відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує коштів для належного проведення розрахунків з Позивачем.

Відповідно до Балансу Відповідача станом:

- на 31.03.2023 дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги надані Товариством становить 2 555 753 тис.грн., з яких заборгованість споживачів е/е складає 1 920 087 тис грн.

- на 30.06.2024 дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги надані Товариством становить 2 265 327 тис.грн., з яких заборгованість споживачів е/е складає 1 920 087 тис грн.

- на 30.09.2024 дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги надані Товариством становить 2 802 198 тис.грн., з яких заборгованість споживачів е/е складає 2 239 711 тис грн.

Отже заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством стрімко зростає, яку Відповідач в силу певних обмежень (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження") об`єктивно не має змоги стягнути з більшої частини споживачів та, відповідно належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т. ч. Позивачем.

Також вартість чистих активів Товариства у 2024 (станом на 01.01.2024) зменшилась більше ніж на 50% порівняно з минулим роком, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 1/1 від 29.02.2024. Вартість чистих активів Товариства у 2024 (на кінець звітного кварталу (30.09.2024) зменшилась ще на 220 604 тис. грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою № 3/1 від 30.10.2024.

Однак, підсумовуючи вищенаведене та враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, з метою забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін, зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача та на підставі ст. 233 ГК України про зменшення розміру заявлених до стягнення Позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат.

Приймаючи рішення у цій справі суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на Відповідача у повному обсязі, оскільки спір виник з його неправильних дій (бездіяльності).

Клопотання Позивача, щодо повернення йому з Державного бюджету України надлишково, на його думку, сплаченого судового збору у розмірі 709 955,09 грн., згідно платіжної інструкції № АУ-8739 від 11.12.2023., не підлягає задоволенню, оскільки ст. 7 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав повернення сплаченої суми судового збору з Державного бюджету України, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 7: сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У цій справі Позивач на стадії підготовчого провадження не заявляв про зменшення суми позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням суми основного боргу Відповідачем. Провадження у справі закрито судом лише в частині стягнення суми основного боргу, а щодо 3% річних та інфляційних втрат розглянуто по суті позовних вимог. Отже, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачає повернення суми судового збору з Державного бюджету України у зв`язку з частковим закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, до п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 218 520 905 (двісті вісімнадцять мільйонів п`ятсот двадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 36 коп. за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0119-02024-ПП за період з липня по жовтень 2023р.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69035; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032; ) заборгованість за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0119-02024-ПП за період з липня по жовтень 2023р.:

- 3% річних в розмірі 1 389 978 (один мільйон триста вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 86 коп.;

- інфляційні втрати в розмірі 2 073 763 (два мільйони сімдесят три тисячі сімсот шістдесят три) грн. 79 коп.;

- 751 520 (сімсот п`ятдесят одну тисячу п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне судове рішення складено та підписано 20.03.2025р.

Головуючий суддя К.В. Проскуряков

Суддя Н.Г. Зінченко

Суддя В.Л. Корсун

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.