РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2025Справа № 910/159/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скан Системс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СДЛ Монтаж" про стягнення 77 940,02 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 77 940,02 грн., з яких: 50 000,00 грн. основного боргу, 23 460,51 грн. інфляційних втрат та 4 479,51 грн. 3% річних за Договором № ПССДЛ/081021 безпроцентної поворотної позики від 08.10.2021 року на підставі статей 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скан Системс" (позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СДЛ Монтаж" (відповідач, позичальник) укладено Договір № ПССДЛ/081021 безпроцентної поворотної позики (Договір), за умовами пункту 1.1 якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (позика) шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, а останній зобов`язується використати таку позику за цільовим призначенням і повернути її позикодавцеві в порядку та у строк, визначені цим Договором.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір позики становить 50 000,00 грн.

Згідно з пунктом 4.1 Договору позика за цим Договором надається до 31.12.2021 року з можливістю дострокового повернення.

Пунктами 5.1 та 5.2 Договору сторони погодили, що після закінчення строку, вказаного в пункті 4.1 цього Договору, позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцеві в повному обсязі. Позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на поточний рахунок позикодавця.

У відповідності до пункту 8.2 Договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позикодавцем позичальнику.

За змістом пункту 8.3 Договору строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 8.2 цього Договору та закінчується після закінчення строку, на який надається позика згідно пункту 4.1 та повернення коштів позикодавцю у порядку передбаченому пунктом 5.1 Договору.

Поясненнями позивача, які викладені у позовній заяві, платіжною інструкцією від 08.10.2021 року за № 158, копія якої міститься в матеріалах справи, підтверджується факт того, що позивачем на виконання умов Договору надано відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн.

Проте, відповідач надану позику у визначений Договором строк не повернув, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 50 000,00 грн.

02.12.2024 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою за вих. № 42-02/12 щодо повернення відповідачем позики в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується відповідними доказами направлення вищезазначеної вимоги, проте вищевказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів повернення грошових коштів в розмірі 50 000,00 грн. у строк визначений умовами Договору відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

У відповідності до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язань щодо повернення позики у розмірі 50 000,00 грн., як і не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку щодо повернення грошових коштів в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів позивачем нараховано 23 460,51 грн. інфляційних втрат та 4 479,51 грн. 3% річних до стягнення з відповідача.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовами Договору та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СДЛ Монтаж" (03680, місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, будинок 9; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скан Системс" (01033, місто Київ, вулиця Сім`ї Прахових, будинок 50; ) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 23 460 (двадцять три тисячі чотириста шістдесят) грн. 51 коп. інфляційних втрат, 4 479 (чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 51 коп. 3% річних та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна