УХВАЛА

21 березня 2025 року

м. Київ

cправа №922/1633/24

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Вронська Г.О. - головуюча, Бенедисюк І.М., Васьковський О.В., Дроботова Т.Б., Кібенко О.Р., Малашенкова Т.М., Пєсков В.Г., Рогач Л.І., Чумак Ю.Я.,

перевіривши наявність підстав для прийняття на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №922/1633/24

за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"

на ухвалу Господарського суду Харківської області (Ємельянова О.О.)

від 13.11.2024

та постанову Східного апеляційного господарського суду (Пуль О.А., Білоусова Я.О., Здоровко Л.М.)

від 19.12.2024

за скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на дії приватного виконавця

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"

про стягнення 385 254 412,09 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення заборгованості на загальну суму 385 254 412,09 грн, з них: 285 057 312,60 грн - основний борг, 71 051 472,76 грн - пеня, 10 645 082,13 грн - три проценти річних, 18 500 544,60 грн - інфляційні втрати.

2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.08.2024 у справі №922/1633/24 у позові відмовлено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість на загальну суму 385 254 412,08 грн, у тому числі: 285 057 312,60 грн - основний борг, 71 051 472,76 грн - пеня, 10 645 082,13 грн - три проценти річних, 18 500 544,59 грн - інфляційні втрати, а також 847 840,00 грн судового збору. У частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 0,01 грн відмовлено.

3. На виконання вказаного рішення 24 вересня 2024 року Господарський суд Харківської області видав відповідний наказ.

4. 14 жовтня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович (далі - Приватний виконавець) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо виконання наказу Господарського суду Харківської області від 24.09.2024 у справі №922/1633/24.

5. Відповідач подав до суду скаргу, в якій просив визнати неправомірними дії Приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 14.10.2024.

6. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2024, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №922/1633/24, у задоволенні скарги Відповідача відмовлено.

7. Судові рішення мотивовані таким:

- матеріали справи не містять, а Відповідач згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не надав належних, допустимих та достатніх доказів про те, що в його статутному капіталі наявна частка держави;

- стягувач до заяви про відкриття виконавчого провадження надав докази на підтвердження знаходження майна боржника (у цьому випадку - наявність відкритого банківського рахунку) у виконавчому окрузі міста Києва, що, за висновком суду, свідчить про правомірність відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 та відсутність порушення Приватним виконавцем вимог щодо територіальності під час відкриття виконавчого провадження. Сама по собі наявність рахунку боржника в банківській установі, місцезнаходженням якої є місто Київ, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження.

8. 08 січня 2025 року Відповідач (Скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.11.2024, постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №922/1633/24 та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірними дії Приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, визнати протиправними та скасувати постанову Приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14.10.2024 НОМЕР_1.

9. Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України.

10. Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій застосували норми права, а саме пункт 4 частини першої статті 1, частину першу статті 19, статтю 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" (далі - Закон №772-VIII), розпорядження Кабінету Міністрів України "Деякі питання управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у виняткових випадках" від 28.05.2022 №429-р (далі - Розпорядження №429-р) без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, від 16.04.2024 у справі №922/331/23, від 18.06.2024 у справі №922/1297/23, від 31.01.2024 у справі №925/1355/22.

11. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до того, що виконання рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2024 у справі №922/1633/24 відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" належить до компетенції державної виконавчої служби, а не приватного виконавця, оскільки Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство) на підставі ухвали слідчого судді набуло права власності на цінні папери Скаржника.

12. 19 лютого 2025 року Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

13. У відзиві Позивач:

- наполягає на потребі відступити від позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23, оскільки такі висновки не відповідають дійсним повноваженням Національного агентства;

- аналізуючи статті 316, 326 ЦК України та пункт 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", вказує, що допустимо вважати частку держави в статутному капіталі лише у випадку безпосереднього управління корпоративними правами суб`єкта господарювання саме органом державної влади. У цьому випадку безпосередньо Національне агентство має здійснювати повноваження акціонера як здобувача "цивілістичної тріади". Національне агентство не здатне виконувати функцію власника майна, а в цьому випадку не може бути акціонером та здійснювати корпоративне управління суб`єктом господарювання;

- стверджує, що участь Національного агентства у корпоративних правах Скаржника обмежена виключно частиною шостою статті 1032 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (установник управління), без прийняття участі в статутному капіталі Скаржника. Як на початок примусового виконання судового рішення, так і станом на зараз участь держави у статутному капіталі Скаржника не перевищує 25%.

14. 19 лютого 2025 року Приватний виконавець також подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

15. Доводи відзиву переважно дублюють ті з них, що були наведені Позивачем, а також мотиви, якими керувалися суди попередніх інстанцій. Приватний виконавець підтримав доцільність відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23.

16. Позивач подав клопотання про передання касаційної скарги на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата).

17. Клопотання обґрунтоване необхідністю відступу від висновків, сформованих Верховним Судом у постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23, щодо здобуття Національним агентством права власності на корпоративні права у разі здійснення управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, створює підстави для застосування застереження, встановленого пунктом 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження".

18. 21 лютого 2025 року Скаржник подав заперечення проти клопотання Позивача, в якому просить відмовити у його задоволенні.

19. Ухвалою від 26.02.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Краснов Є.В. - головуючий, Кролевець О.А., Рогач Л.І.) передав справу №922/1633/24 на розгляд об`єднаної палати з метою відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, згідно з якими зміст управління активами є тотожним змісту права власності.

ПІДСТАВИ ДЛЯ ПЕРЕДАННЯ СПРАВИ НА РОЗГЛЯД ОБ`ЄДНАНОЇ ПАЛАТИ

20. У постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23 Верховний Суд, зокрема, зазначив:

"4.12. Стаття 1 Закону №772-VIII визначає управління активами як діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

4.13. Суд звертає увагу, що визначений вказаною нормою закону зміст управління активами є тотожним змісту права власності, наведеному у статті 317 Цивільного кодексу України (власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном).

4.25. Вищевикладене дає підстави для висновку, що при виконанні судових рішень щодо стягнення коштів за рахунок активів боржника, які у передбаченому законом порядку передані в управління Національного агентства як центрального органу державної виконавчої влади, підлягає застосуванню пункт 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вказана норма не має будь-яких застережень відносно того, що частка держави в розмірі більш ніж 25% статутного капіталу має належати їй лише на праві власності та/або з зазначенням про це у відповідних державних реєстрах.

4.26. Відповідаючи на доводи касаційної скарги щодо можливості Приватного виконавця здійснювати виконання рішень щодо боржника, корпоративні права якого перебувають у управлінні Національного агентства, Суд виходить із системного тлумачення статей 124, 129-1 Конституції України, статей 317, 318 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України №772-VIII, пункту 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" та доходить висновку, що, після запровадження управління майном, держава в особі Національного агентства набула тимчасово права власника щодо таких корпоративних прав з метою забезпечення збереження активів та збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості.

4.27. Такий висновок щодо транспозиції права власності відповідає, зокрема, пункту 8 статті 21 Закону України №772-VIII, за вимогами якого у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, останнє протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

Тобто застосована законодавцем юридична конструкція свідчить про те, що під час здійснення процедури управління активами повноваження власника реалізуються саме Національним агентством, а майно і корпоративні права фактично перебувають у його власності та повертаються власнику лише після відповідного рішення прокурора чи суду.

4.28. В такий спосіб, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії щодо майна боржника, оскільки частка держави у статутному капіталі, з урахуванням її перебування в управління Національного агентства, складає більше 25%."

21. Разом із тим в ухвалі від 26.02.2025 у справі №922/1633/24 Верховний Суд не погодився з викладеним вище та вказав, що Національне агентство відповідно до Закону №772-VIII не наділене ознаками та повноваженнями власника майна, арештованого і переданого в управління в порядку статей 100, 170-173 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а по суті виконує функцію установника управління, у зв`язку з чим відсутні підстави для ототожнення таких правовідносин з управління зі змістом права власності.

22. Обґрунтовуючи потребу відступу, Верховний Суд, зокрема, виходив з таких мотивів.

Щодо подібності правовідносин

23. Касаційна скарга у справі №922/1633/24 обґрунтована тим, що на підставі ухвали слідчого судді Національне агентство набуло права на цінні папери, емітентом яких є Скаржник.

24. Суди попередніх інстанцій встановили, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к в управління Національного агентства було передано корпоративні права, а саме цінні папери, емітовані Скаржником, що належать на праві власності КОМПАНІЇ ЕРІСВЕЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (ERISWELL TRADING LIMITED), КОМПАНІЇ СОДЕМАН ЛІМІТЕД (SODEMAN LIMITED), КОМПАНІЇ САГАСІТІ ЛІМІТЕД (SAGACITY LIMITED), КОМПАНІЇ ХАМГЕЙТ ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (HUMGATE HOLDINGS LIMITED), КОМПАНІЇ ТАНТЕР ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (TANTER HOLDINGS LIMITED), Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛАСФАНО УКРАЇНА", що в сукупності становить 95,9425% відсотків статутного капіталу Скаржника.

25. 28 травня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №429-р, згідно з яким з метою запобігання ризику виникнення надзвичайної ситуації в енергетичній сфері відповідно до статті 21-1 Закону №772-VIII прийнято рішення погодитися з пропозицією Національного агентства та Міністерства енергетики щодо передачі в управління Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (далі - АТ "ДАТ " Чорноморнафтогаз") активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні від 22.02.2021 №0000160.

26. Пунктом 2 Розпорядження №429-р ухвалено Національному агентству забезпечити передачу активів відповідно до пункту 1 цього розпорядження згідно з актами приймання-передачі на період до усунення ризику збою та / або переривання функціонування активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, і до завершення здійснення процесуальних заходів.

27. На виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 у справі №757/11783/22-к та на підставі Розпорядження №429-р Національне агентство та АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" уклали договір управління активами (майном) від 05.07.2022. Сторони також уклали додатковий договір №2 та підписали акт приймання-передачі.

28. Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (), розмір внеску до статутного фонду - 376 515 500 грн (100%). Власником 100% пакету акцій АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" у кількості 376 515 500 штук є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". У свою чергу, 100% акцій Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" належать державі Україна в особі Кабінету Міністрів України.

29. З урахуванням наведеного, Скаржник вважає, що він є юридичною особою, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 % (керуючий рахунками в цінних паперах - Національне агентство, управитель від Національного агентства - АТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз").

30. Суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні скарги на дії Приватного виконавця, оскільки не встановили належність державі на праві власності акцій боржника.

31. Разом із тим Скаржник обґрунтовує подання касаційної скарги з посиланням на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23.

32. У вказаній справі предметом касаційного оскарження були рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені за наслідками розгляду скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" (далі - АТ "Волиньгаз") на дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів боржника, арешт майна боржника, зупинення вчинення виконавчих дій.

Задовольняючи скаргу боржника та скасовуючи постанови приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що до дати відкриття спірного виконавчого провадження частка держави в особі Національного агентства у статутному капіталі АТ "Волиньгаз" перевищує 25%, у зв`язку з чим суд з посиланням на пункт 2 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" виснував, що вказане унеможливлює здійснення приватним виконавцем примусового виконання рішень про стягнення з АТ "Волиньгаз", а тому відсутні підстави для відкриття спірного виконавчого провадження та здійснення будь-яких виконавчих дій, у тому числі винесення постанов про арешт коштів та майна боржника та про зупинення вчинення виконавчих дій.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги відповідача на дії приватного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів боржника, арешт майна боржника, зупинення вчинення виконавчих дій, суд апеляційної інстанції зазначив, що ототожнення передання в управління Національного агентства корпоративних прав акціонерів відповідача та переходу у державне володіння саме права власності на частки (корпоративні права) у статутному капіталі відповідача в силу таких дій є безпідставним.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підвідомчість приватному виконавцю виконання рішення у справі №903/62/23.

33. Отже, предметом касаційного перегляду у справі №903/62/23, як і у справі №922/1633/24, було питання наявності / відсутності підстав для вчинення приватним виконавцем виконавчих дій та відкриття виконавчого провадження задля виконання судового рішення у справі щодо боржника, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25%, з огляду на те, що керуючим рахунками боржника в цінних паперах є Національне агентство, а управитель від Національного агентства - АТ "ДАТ " Чорноморнафтогаз".

34. З огляду на це в ухвалі від 26.02.2025 Верховний Суд зазначив, що справа №922/1633/24 та справа №903/62/23 є подібними за суб`єктним складом, предметом спору та правовим регулюванням спірних правовідносин.

Щодо суті правозастосування

35. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

36. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

37. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

38. За загальним правилом право власності є безстроковим. Підстави припинення права власності передбачені, зокрема, статтею 346 ЦК України.

39. Натомість управління активами здійснюється лише тимчасово, на строк дії арешту.

40. Так, з аналізу статті 100 КПК України вбачається, що в управління чи для реалізації Національному агентству передаються активи за сукупності умов: такі активи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні; вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; можуть бути передані Національному агентству за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням суду.

41. Строк управління активами, що передані Національному агентству, залежить від строку дії арешту в кримінальному провадженні. З припиненням арешту або закриттям кримінального провадження припиняється і дія управління арештованим майном.

42. Арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні згідно з частиною першою статті 170 КПК України веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися ними. Цей арешт може також обмежувати право користування акціями, зокрема права на участь у управлінні компанією та інші корпоративні права, якщо такі обмеження чітко зазначені в ухвалі суду. Проте завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

43. З наведеного вбачається, що особа, чиї активи передані в тимчасове управління Національному агентству, залишається їх власником.

44. Зокрема, відповідно до частини восьмої статті 21 Закону №772-VIII у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику.

45. В ухвалі від 26.02.2025 зазначено, що висновки Верховного Суду у справі №903/62/23 також не узгоджуються і з повноваженнями Національного агентства.

46. Відповідно до приписів частини першої та другої статті 21 Закону №772-VIII управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

47. Поряд з тим за змістом статті 21-1 Закону №772-VIII у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі - підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

48. Згідно з частиною першою статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

49. Установником управління є власник майна (частина перша статті 1032 ЦК України).

50. При цьому частиною шостою статті 1032 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, установником управління може бути Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

51. Вказані норми визначають основним завданням Національного агентства організувати передачу в управління (установник управителя) майно, арештоване у ході кримінального провадження, при цьому Національне агентство не здійснює щодо такого майна суб`єктивні права власника, які встановлені статтею 316 ЦК України, а саме - розпоряджатися правами на майно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, адже Національне агентство не може уповноважувати представників здійснювати корпоративне управління суб`єктами господарювання, не може передавати арештоване майно в оренду, не може використовувати майно для власних потреб. Національне агентство по суті може виконувати функцію установника управління і може реалізувати спецконфіскацію майна.

52. Згідно з приписами статей 27, 28 Закону України "Про акціонерні товариства" власник цінних паперів має ряд прав та обов`язків, пов`язаних з прийняттям корпоративних рішень. Водночас правовий аналіз Закону №772-VIII, ЦК України та КПК України вказує на те, що Національне агентство не наділено правами виконувати функцію власника майна, не може бути акціонером та здійснювати корпоративне управління суб`єктом господарювання, маючи повноваження установника управителя у порядку глави 70 ЦК України.

53. Відтак, на думку колегії суддів, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.12.2024 у справі №903/62/23, що під час здійснення процедури управління активами повноваження власника реалізуються саме Національним агентством, а майно і корпоративні права фактично перебувають у його власності та повертаються власнику лише після відповідного рішення прокурора чи суду, не узгоджується з набором повноважень, які надані Національному агентству нормами матеріального права та Законом №772-VIII.

МОТИВИ, ЯКИМИ КЕРУЄТЬСЯ ОБ`ЄДНАНА ПАЛАТА

54. Частиною другою статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

55. Отже, висновок, від якого пропонується відступити, має бути зроблений в постанові (постановах) (1) колегії (колегій) суддів з інших палат, (2) іншою палатою Касаційного господарського суду та / або (3) самою об`єднаною палатою.

56. Частиною четвертою статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що у кожному касаційному суді утворюються судові палати з розгляду окремих категорій справ з урахуванням спеціалізації суддів. Кількість та спеціалізація судових палат визначаються рішенням зборів суддів касаційного суду з урахуванням вимог частин п`ятої та шостої цієї статті та судового навантаження.

57. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у Касаційному господарському суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо (про): банкрутство; захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством; корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів. Інші палати у касаційних судах створюються за рішенням зборів суддів касаційного суду.

58. Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.12.2017 №4 утворено:

- судову палату для розгляду справ про банкрутство;

- судову палату для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством;

- судову палату для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів;

- судову палату для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності.

59. 08 січня 2024 року збори суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалили рішення №1 "Про затвердження складу судових палат, персонального складу постійних колегій суддів у складі судових палат, спеціалізації судових палат та суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду" (далі - рішення від 08.01.2024 №1).

60. Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2025 №4 "Про внесення змін у додатки 1, 2 до рішення зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2024 №1" (далі - рішення від 26.02.2025 №4) додатки 1, 2 до рішення від 08.01.2024 №1 у частині затвердження складу судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством, викладено у новій редакції.

61. Постанова Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, від висновків у якій пропонується відступити, ухвалена колегією суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, до якої згідно з рішенням від 08.01.2024 №1 (зі змінами, внесеними на підставі рішення від 26.02.2025 №4) також входить головуючий суддя у справі №922/1633/24 (Краснов Є.В.) та один із суддів колегії (Рогач Л.І.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 для розгляду справи №922/1633/24:

- спершу визначено головуючого - суддю Краснова Є.В., який входить до складу палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності;

- надалі серед суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності визначено суддю Рогач Л.І.;

- оскільки утворити колегію суддів зі складу палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності було неможливо у зв`язку з відсутністю в ній необхідної кількості суддів станом на 09 січня 2025 року, до колегії призначено суддю Кролевець О.А., яка входить до складу іншої палати.

62. В ухвалі від 26.02.2025 у справі №922/1633/24 відсутні посилання на постанови Верховного Суду, крім наведеної вище, ухвалені колегіями з інших палат, іншою палатою Касаційного господарського суду та / або об`єднаною палатою, в яких були б сформовані аналогічні висновки про застосування норм ЦК України, Закону №772-VIII та Закону України "Про виконавче провадження", від яких прагне відступити колегія суддів.

63. Та обставина, що справа №922/1633/24 належить до загальної категорії та не має спеціалізації, не може братися до уваги, оскільки згідно з частиною другою статті 302 ГПК України вказане не є критерієм, який підлягає врахуванню при переданні / прийнятті справи на розгляд об`єднаної палати.

64. Отже, умова для передання справи на розгляд об`єднаної палати - викладення висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати, не підтвердилася.

Суд зауважує, що визначення головуючого зі складу палати, яке зумовлює подальше визначення інших суддів зі складу цієї ж палати (незалежно від можливості утворення колегії суддів зі складу такої палати на дату автоматизованого розподілу), є ключовим для вирішення цього питання.

65. Враховуючи зазначене, підстави для прийняття справи №922/1633/24 на розгляд об`єднаної палати відсутні, що зумовлює її повернення відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

66. Повернення справи на розгляд колегії суддів у зв`язку з недотриманням критеріїв, визначених для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, узгоджується з нормами статей 302, 303 ГПК України

67. Вказана практика підтверджується, зокрема, ухвалами Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.12.2024 у справі №910/4017/22, від 03.09.2024 у справі №910/15002/23, від 09.08.2024 у справі №909/1043/21, від 11.07.2024 у справі №909/1167/17, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №199/2819/17-ц, від 14.02.2022 у справі №761/43507/19, від 14.12.2022 у справі №357/8104/19, від 04.09.2023 у справі №759/28079/21, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі №260/4199/22 тощо.

68. Разом із тим відповідно до частини першої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

69. Наведена норма процесуального права зобов`язує колегію суддів у разі необхідності відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати, передати справу на розгляд палати, до якої входить колегія суддів.

70. Отже, питання, поставлене перед об`єднаною палатою, щодо відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, може бути вирішене саме палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

71. Словосполучення "суд, встановлений законом" підкреслює не лише правову основу існування "суду", але й вимагає дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

72. Підстави для передання справи на розгляд палати та об`єднаної палати, передбачені статтею 302 ГПК України, відрізняються. Вказане, зокрема, обумовлено особливостями їх ролі та функціонального призначення у забезпеченні сталості та єдності судової практики.

73. З урахуванням викладеного, відступ від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, що ухвалена колегією суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, до якої входить головуючий суддя у справі №922/1633/24 та один із суддів колегії, належить до повноважень саме цієї палати.

Керуючись статтями 32, 234, 235, 301, 302 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу №922/1633/24 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.11.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Бенедисюк

О. Васьковський

Т. Дроботова

О. Кібенко

Т. Малашенкова

В. Пєсков

Л. Рогач

Ю. Чумак