ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

24.03.2025м. СумиСправа № 920/421/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши позовну заяву (вх № 1390 від 19.03.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «За мир» (вул. Садова, буд. 2, с. Кекине, Сумський р-н, Сумська обл., 42325; код за ),

до відповідача Monarda Commodities pte ltd (3 Shenton way, #11-04 Shenton house, Singapore, 068805),

про стягнення 54179,92 дол. США, що еквівалентно 2252031,72 грн

установив:

19.03.2024 позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 54179,92 дол. США (що станом на момент звернення до суду, 19.03.2025, еквівалентно 2252031,72 грн) та 33780,48 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту від 23.10.2024 №б/н, укладеним між сторонами спору, щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Контракт від 23.10.2024 №б/н укладений між ТОВ «За мир» та Monarda Commodities pte ltd англійською мовою.

У позові позивачем зазначено в порядку обґрунтування подання позову саме до Господарсько суду Сумської області, що умовами контракту, укладеного між позивачем та відповідачем, було визначено наступне в розділі договору «Регулюючий контракт та арбітраж»: «Арбітраж у Лондоні відповідно до арбітражних правил №125 GAFTA та англійського законодавства». На думку позивача, викладене не можна вважати арбітражним застереженням і не можливо виконати оскільки: в тексті контракту наявні неточності; не визначено найменування арбітражної установи, її назва; не визначено кількість арбітрів, що взагалі унеможливлює вирішення спору; не встановлено право, яке саме матеріальне право регулює цей договір; не встановлено мови арбітражного розгляду спору чи англійська, чи українська. Контракт містить лише посилання на арбітражні правила GAFTA №125, які використовуються в англійському законі при розгляді спору арбітражним судом. Позивач вважає, що жодної назви міжнародної арбітражної установи контракт не містить. Як і взагалі не містить умов про порядок врегулювання спорів між сторонами контракту. Відсутність у контракті інформації про назву арбітражної установи не дає можливості визначити, до якого саме арбітражу сторони мають передавати спори щодо контракту. У разі невизначеності арбітражної установи, сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох установ для того, щоб вони вирішили питання своєї компетенції стосовно цього спору. Крім того, арбітражна угода повинна передбачати не тільки зазначення місця розгляду спору, а й процедурні питання за якими здійснюється його розгляд (арбітражний регламент). Також сторони додатково можуть визначити мову розгляду, компетентний орган, кількість арбітрів та принципи їх визначення. Подібні позиції закріплені, зокрема, в статті 1 Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ. З огляду на зазначене, позивач вважає, що викладена сторонами у контракті умова про арбітраж не дає можливості визначити суд, який є повноважним для розгляду спору між позивачем та відповідачем, визначити порядок його формування, в тому числі ad hoc, а також порядок розгляду цього спору, що є ознаками "патологічного характеру" такої угоди, яка не може бути виконана. Таким чином, на думку позивача, спір у даній справі може бути розглянутий у Господарському суді Сумської області.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовною заявою ТОВ «За мир» до Monarda Commodities pte ltd про стягнення 54179,92 дол. США, що еквівалентно 2252031,72 грн, з огляду на наступне:

Згідно з ч. 6 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно із ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

Під час дослідження позовних матеріалів, судом було встановлено, що контракт від 23.10.2024 №б/н укладено англійською мовою. Відповідно до нотаріально засвідченого перекладу контракту від 23.10.2024 №б/н, укладеного між сторонами спору, з англійської на українську мову, розділом «Регулюючий контракт та арбітраж» даного контракту визначено, що усі інші положення та умови, якщо вони застосовані та не суперечать вищезазначеному, відповідно до GAFTA 88, включаючи арбітражні правила GAFTA 125, які обидві сторони визнають повністю повідомленими та обізнаними. Арбітраж у Лондоні відповідно до арбітражних правил №125 GAFTA та англійського законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно приписів п.7 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

У питанні застосування п.7 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" за наявності укладеної між сторонами арбітражної угоди вже наявний правовий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 17.04.2018 по справі № 904/4384/17. У п.27 згаданої постанови Верховний Суд вказав, що "за змістом пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу".

У даній справі суд вважає застосувати вищенаведений висновок Верховного Суду у справі № 904/4384/17 у правовідносинах, що склалися між сторонами цього спору.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Нью-Йоркська конвенція 1958 року передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Вказане положення міжнародного права знайшло своє відображення і у тексті ГПК України. Так, згідно ч.3 ст.22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

У постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 Велика Палата Верховного Суду вказала (п.34 постанови), що "суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи".

Разом з цим, цією ж постановою Велика Палата Верховного Суду (п.37 постанови) уточнила (доповнила) висновок Верховного Суду України, що був викладений у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, зокрема, таким висновком: "суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору".

У даному разі, помилка сторін у назві арбітражу відсутня; в контракті міститься вказівка на назву і місце проведення арбітражу, а саме - Арбітраж у Лондоні; обрано регламент, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд - GAFTA Arbitration Rules 125 (Арбітражні правила GAFTA №125), та визначено законодавство, за яким має відбуватися арбітражний розгляд (English law).

При цьому, суд акцентує увагу, що Арбітраж GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIATION (GAFTA) є реальним, ефективним, доступним засобом вирішення спорів, що виникають в процесі торгівлі по всьому світу, а його абревіатурне скорочення - «GAFTA» є офіційним та загальновідомим у судовій практиці у світі й в тому числі в України, має свій загальнодоступний вебсайт: https://www.gafta.com/, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність невірної назви Арбітражної установи.

Тобто, сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання.

Таким чином, за наявності укладеної між сторонами арбітражної угоди, яка є дійсною, не втратила чинність, щодо якої не встановлено неможливості її виконання, суд застосовує принцип імунітету та автономії арбітражної угоди, у зв`язку із чим не вбачає підстав для визнання арбітражного застереження таким, що не може бути виконане, в результаті чого суд дійшов висновку про те, що позивач має право звернутися з відповідним позовом до Арбітражу в Лондоні.

Посилання позивача на не зазначення назви вказаного суду в контракті, суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до частини 3 статті 22 ГПК України передбачено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

При цьому, позивач не надав суду доказів того, що він звертався до визначеного міжнародного комерційного арбітражу і йому було відмовлено в розгляді спору.

Інших доводів в обґрунтування підсудності саме Господарському суду Сумської області позивач не навів.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивач має право звернутися з відповідним позовом до міжнародного комерційного арбітражу ГАФТА (GAFTA Arbitration in London), що задекларовано сторонами у контракті, та приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства України.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу за відповідним клопотанням.

При цьому, з огляду на те, що позовна заява від 19.03.2025 №б/н (вх. №1390 від 19.03.2025) до суду надійшла через систему "Електронний суд" повернення позивачу паперового варіанту заяви судом не здійснюється.

Керуючись статтями 3, 4, 29, 175, 234, 235,255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «За мир» (вул. Садова, буд. 2, с. Кекине, Сумський р-н, Сумська обл., 42325; код за ) у відкритті провадження у справі №920/421/25 за його позовною заявою до Monarda Commodities pte ltd (3 Shenton way, #11-04 Shenton house, Singapore, 068805), про стягнення 54179,92 дол. США, що еквівалентно 2252031,72 грн (вх №1390 від 19.03.2025).

2. Копію ухвали надіслати сторонам відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частин 6-7 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://su.arbitr.gov.ua/sud5021/.

Суддя В.Л. Котельницька