РІШЕННЯ

26 березня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/97/25

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

за участі секретаря судового засідання: Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський елеватор"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг Україна"

про стягнення 45 000 грн основної заборгованості та штрафу в сумі 13 500 грн.

представники сторін не прибули.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський елеватор" до ТОВ "ГТС Трейдінг Україна" про стягнення заборгованості.

Судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що його контрагентом не виконано належним чином умови договору №18Т/2023 на надання послуг транспорту від 22.08.2023 в частині повної оплати наданих транспортних послуг, через що в останнього виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням штрафних санкцій, заявлена до стягнення у судовому порядку.

Представник позивача у судове засідання не прибув, однак 25.03.2025 через систему "Електронний суд" від нього надійшла заява №б/н (вх. №2152) від 25.03.2025 про розгляд справи без його участі.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, відзиву на позов, не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. Зокрема, довідка про доставку електронного листа (ухвали про відкриття провадження у справі) ТОВ "ГТС Трейдінг Україна" 24.02.2025 о 19:15 знаходиться у матеріалах справи.

З огляду на викладене в сукупності, з метою дотримання розумних строків вирішення цього спору, приймаючи до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти росії" суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов та неявка його представника у судове засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розгляд даного спору здійснювався без технічної фіксації судового процесу в порядку ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лихачовський елеватор" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдинг Україна" (Замовник) 22.08.2023 було укладено договір №18Т/2023 про надання послуг транспорту, відповідно до п.1.1 якого Виконавець надає Замовнику для виконання робіт наступний транспортний засіб з водієм:

- Автомобіль MAN TGX 18.440 (WMA06XZZ0HM719619), реєстраційний номер НОМЕР_1

- Напівпричіп н/пр паливоцистерна О.М.Т. SRL TO4-DAA3 ( ZA93SC28211F16438) реєстраційний номер НОМЕР_2

- Автомобіль MAN TGX 18.480 ( НОМЕР_3 ), реєстраційний номер НОМЕР_4

- Напівпричіп н/пр паливоцистерна ALI RIZA USTA TANKER (NP9ARUA28PA042047) реєстраційний номер НОМЕР_5 , а Замовник у встановлений цим договором термін оплачує послуги.

За умовами, що викладені у п. 2.1 договору плата за послуги транспортного засобу встановлюється в наступному розмірі:

- Автомобіль MAN TGX 18.440 ( WMA06XZZ0HM719619) реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом н/пр паливоцистерна О.М.Т. SRL TO4-DAA3 ( ZA93SC28211F16438) реєстраційний номер НОМЕР_2

- Автомобіль MAN TGX 18.480 ( НОМЕР_3 ), реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом н/пр паливоцистерна ALI RIZA USTA TANKER (NP9ARUA28PA042047) реєстраційний номер НОМЕР_5 80 грн ( без ПДВ) за 1 кілометр по території Європейського Союзу.

Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця грошову суму в розмірі, зазначеному в рахунку протягом трьох робочих днів з моменту надання Виконавцем рахунку (п.2.2 угоди).

В силу вимог п. 2.3 спірного правочину, Замовник зобов`язаний протягом одного робочого дня після отримання акта виконаних робіт/послуг підписати і повернути зазначений акт Виконавцю або надати письмові мотивовані заперечення.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду Виконавець не отримає підписаний Замовником примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, які надані належним чином (п.2.4 договору).

Згідно з п.4.1, спірна угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами і діє до 31 грудня 2024 року.

На виконання досягнутих домовленостей ТОВ "Лихачовський елеватор" надало послуги транспорту ТОВ "ГТС Трейдінг Україна" автомобілем MAN TGX 18.440 (WMA06XZZ0HM719619) реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп н/пр паливоцистерна О.М.Т. SRL TO4 DAA3 (ZA93SC28211F16438) реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR ORC 148435 від 16.09.2024. Вантаж у місцях розвантаження прийнято без будь-яких зауважень.

Як наслідок, 21.09.2024 між ТОВ "Лихачовський елеватор" та ТОВ "ГТС Трейдінг Україна" був підписаний акт надання послуг №783, яким підтверджено надання послуг міжнародного перевезення вантажу за маршрутом м. Маріямполе ( Литва) митний перехід Ягодин, автомобілем MAN, державний номер НОМЕР_1 , VIN код напівпричепа (ZA93SC28211F16438) на суму 45 000 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт ( надання послуг) не має. Судом встановлено, що зазначений акт надання послуг підписаний та містять відтиски печаток обох сторін без будь - яких застережень чи зауважень.

Також ТОВ "Лихачовський елеватор" оформлено рахунок на оплату №580 від 17.09.2024 на суму 45 000 грн, який направлено ТОВ "ГТС Трейдінг Україна".

Натомість, Замовником не виконано зобов`язання по оплаті Виконавцю вартості послуг у строк, обумовлений в п.2.2 договору №18Т/2023 від 22.08.2023.

З метою досудового врегулювання спору позивачем була надіслана на адресу відповідача претензія №23/230125/10 від 23.01.2025 з вимогою сплатити у найкоротший термін заборгованість з врахуванням штрафу на загальну суму 58 500 грн. Однак, Товариство зазначені кошти не сплатило, що слугувало підставою для звернення його контрагента до суду з відповідним позовом.

Дослідивши подані докази та наведені обґрунтування суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 11 ЦК України закріплено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів-заявок про надання транспортно-експедиційних послуг, які за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу та підпадають під правове регулювання норм глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 306 Господарського кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довіреній їй другою особою (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічна норма міститься в ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Крім того, укладений між сторонами договір про надання транспортних послуг має ознаки договору транспортного експедирування, а відповідно до ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Суд зазначає, що перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, у тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Окрім цього суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (стаття 53 Закону вказаного Закону).

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція).

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За висновками суду, товарно-транспортна накладна є документом, що засвідчує факт перевезення. Товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Крім того, первинна транспортна документація належить до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік власниками автомобільного транспорту - перевізниками та вантажовідправниками і вантажоодержувачами - замовниками.

Отже, товарно-транспортна накладна належить до первинної транспортної документації, ведення форм якої для всіх суб`єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов`язковим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг міжнародного перевезення вантажу, які були обумовлені договором про надання послуг транспорту, у зазначених в ньому обсягах та із належною якістю. При цьому, відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих послуг без будь-яких зауважень.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, умовами укладеного учасниками спору договору передбачено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом трьох робочих днів з моменту надання Виконавцем рахунку.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 45 000 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Пунктом 3 ч. 1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правом встановлювати у договорі розмір та порядок нарахування штрафу сторони наділені частиною 4 статті 231 ГК України.

Згідно з п.3.1. укладеного правочину у разі порушення умов оплати, Замовник сплачує штраф у розмірі 30% від суми зазначеної в рахунку на оплату.

Відповідно до поданого розрахунку, позивачем за неналежне виконання умов договору нарахований штраф в сумі 13 500 грн.

Проаналізувавши наведений розрахунок, суд констатує, що останній в повній мірі ґрунтується на досягнутих у Договорі домовленостях та законодавчих приписах, які регламентують спірні правовідносини, а тому заявлений розмір штрафу підлягає стягненню в повному розмірі. При цьому суд зауважує, що про зменшення розміру нарахованих санкцій боржник до суду не звертався, жодних доказів, які б слугували підставою для здійснення такого зменшення судом за власною ініціативою до матеріалів справи не долучив.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд зазначає, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі перед тим судом, який розглядає справу та надає цьому доказу юридично значущу оцінку.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ "Лихачовський елеватор" задовольнити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг Україна" (вул. Текстильна, буд. 30, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лихачовський елеватор" (пров. Лісозахисний, 8, м. Златопіль, Лозівський район, Харківська область, 64107, ) основний борг в сумі 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн, штрафу в сумі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення - 28.03.2025.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко