ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/158/25
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Сікорської Н.А.,
секретар судового засідання: Сорока І.В.,
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина" про розподіл судових витрат у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина"
до Державного спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України"
про стягнення 442 412,63 грн
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13.03.2025р. суд закрив провадження у справі в частині стягнення 429052,00 грн. за п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, стягнув з відповідача на користь позивача 1310,20 грн. 3% річних, 296,94 грн. судового збору, відмовив в частині стягнення 12050,43 грн. пені.

18.03.2025р. від представника позивача надійшло клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 20.03.2025р. судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивача в частині витрат на правничу допомогу призначено на 25 березня 2025р.

Представники сторін в засідання суду не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 № 911/2130/21, яка теж розглядалась в спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку, що якщо справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, в якому проведення судових дебатів процесуальним законом не передбачено, підлягає застосуванню вимога ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті.

Незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2025р. повідомив суд, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу, на підтвердження понесення яких надав суду копії: ордеру адвоката АМ №1115361 від 03.02.2025р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000746 від 20.07.2015р., виданого адвокату Сачку А.В., договору про надання правової допомоги від 13.01.2025р., підписаного з адвокатом Сачком А.В., акту виконаних робіт по наданню послуг правничої допомоги від 17.03.2025р. (а.с.35, 36, 67).

Згідно п.3 договору за виконання обов`язків представника клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10000,00 гривень відповідно до акту виконаних робіт.

Відповідно до акту виконаних робіт по наданню послуг правничої допомоги від 17.03.2025р. адвокатом були надані наступні послуги правничої допомоги:

- попередня консультація з вивченням письмових матеріалів щодо заборгованості по договору №12/7 від 01.01.2024р. - вартість 1000 грн. без ПДВ;

- підготовка та подання претензії щодо сплати боргу за відпуск нафтопродуктів по договору №12/7 від 01.01.2024р. - вартість 2000 грн. без ПДВ;

- підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по договору №12/7 від 01.01.2024р. - вартість 5000 грн. без ПДВ;

- участь в судовому засіданні 13.03.2025р. по справі №906/158/25 - вартість 2000 грн. без ПДВ.

Вартість виконаних послуг складає: 10000 грн.

Суд зауважує, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

У додатковій постанові Верховного Суду від 30.01.2025р. у справі №923/69/22 сформовано правовий висновок про те, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Проаналізувавши акт виконаних робіт по наданню послуг правничої допомоги від 17.03.2025р., суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст.126 ГПК України відшкодуванню підлягають саме судові витрати учасника справи, до яких не відносяться витрати за послуги "попередня консультація з вивченням письмових матеріалів", "підготовка та подання претензії щодо сплати боргу".

На думку суду, вказані послуги охоплюються послугою "підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по договору №12/7 від 01.01.2024р.", а тому суд відмовляє у відшкодуванні витрат за послуги "попередня консультація з вивченням письмових матеріалів", "підготовка та подання претензії щодо сплати боргу".

Вартість послуг "підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по договору №12/7 від 01.01.2024р. - вартість 5000 грн. без ПДВ" та "участь в судовому засіданні 13.03.2025р. по справі №906/158/25 - вартість 2000 грн. без ПДВ" суд вважає обгрунтованими та документально підтвердженими.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

З огляду на приписи ч.4 ст.129 ГПК України, вказані витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру правомірно заявлених позовних вимог в сумі 430362,20 грн., і їх розмір склав 6809,33 грн.

В стягненні решти суми - 3190,67 грн. суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, 9А, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина" (13001, Житомирська обл., Житомирський рн., смт.Романів, вул.Небесної сотні, 18, ):

- 6809,33 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 28.03.25

Суддя Сікорська Н.А.

1- до справи