ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1057/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглядаючи заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви (вх. №ГСОО 4-17/25 від 20.03.2025р.), подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» до Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ»

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» про забезпечення позову до подачі позовної заяви розглядається судом відповідно до ч. 1 ст.140 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Встановив: 20.03.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ», відповідно до якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» та будь-яким іншим юридичним або фізичним особам вчиняти будь - які дії з фактичного обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» на зберігання вантажів у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, площею 3221,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Гефта Миколи, 3/2 зокрема, але не виключно, самовільне вивезення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» або іншими особами вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» з критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, або розміщення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» або іншими особами у приміщені критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажів порту або інших осіб під час зберігання у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР».

Заявником було зазначено суду, що 30.04.2024 року між Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» було укладено Договір №КД-22228 про надання послуг публічного зберігання, за умовами якого Виконавець зобов`язується, в порядку і на умовах цього Договору, за письмовими заявками Замовника, надавати послуги з публічного зберігання вантажів на вільних відкритих та закритих складських територіях Виконавця, а Замовник зобов`язується оплачувати надані Послуги на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором, відповідно до чинних тарифів Виконавця.

Згідно Додаткової угоди №2 від 10.03.2025 року до Договору дію Договору продовжено до 31.12.2025 року.

За посиланням заявника, на момент подання цієї заяви Договір є дійсним та чинним, належно виконується Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» та на зберіганні у критих складських площах інв. №057000 перебуває вантаж належний заявнику, що був переданий порту, що підтверджується актами зберігання вантажу.

Як вказує заявник, 17 березня 2025 року засобами електронного зв`язку Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» отримано листа Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» від 17.03.2025 №179/41/73, згідно якого відповідач пред`явив вимогу заявнику протягом 3 (трьох) робочих днів звільнити від наявного вантажу критий склад на причалі №43 літ. «Ю», інв. №057000, загальною площею 3221,70 кв. м, що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Гефта, 3/2, та вимоги обґрунтовані необхідністю поновлення прав Орендаря, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗПК «ІНЗЕРНОЕКСПОРТ», у зв`язку з судовим рішенням про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди складу.

Як було пояснено суду заявником, 11 березня 2025 року згідно постанови Верховного Суду у справі №916/808/24 було скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанції та задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗПК «ІНЗЕРНОЕКСПОРТ» про визнання недійсним правочину Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, оформленого повідомленням №11-07-00516 від 08.02.2024 року, щодо односторонньої відмови від Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.10.2006 року за №ДФ-89, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗПК «ІНЗЕРНОЕКСПОРТ» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, та визнано відсутнім право вимоги Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗПК «ІНЗЕРНОЕКСПОРТ» щодо повернення з оренди нерухомого майна у відповідності до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, на підставі листа Регіонального відділення Фонду №11-06-00692 від 19.02.2024.

Як вказує заявник, на момент укладення Договору зберігання, його сторони не знали та не могли знати, що у майбутньому буде винесена зазначена постанова Верховного Суду.

Також заявником було наголошено суду, що Договір №КД-22228 про надання послуг публічного зберігання від 30.04.2024р., укладений між Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» є дійсним та чинним, ніким не оспорюється.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» має намір захищати свої права та законні інтереси, шляхом подання позову про визнання відсутнім права вимоги у Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» і кореспондуючого обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» щодо вивезення вантажів з критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, площею 3221,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Гефта Миколи, 3/2 за Договором про надання послуг публічного зберігання №КД-22228 від 30.04.2024 року, з підстав поновлення дії Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.10.2006 року за №ДФ-89.

Заявником також було зазначено суду, що враховуючи ту обставину, що приміщення критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 знаходиться на території Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» і він має повний контроль та доступ як до самого приміщення, так і до вантажу, який зберігається у даному складі, то фактично відповідач має змогу самостійно або з залученням третіх осіб вивезти вантаж, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» з приміщення критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000.

Також, заявником було наголошено суду, що належний йому вантаж, що зберігається у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, потребує умов зберігання саме у критому приміщенні, з відповідними показниками по вологості та температури зберігання, порушення яких може призвести до псування вантажу та завдання фінансових збитків Заявнику. Крім того, заявник зауважує, що вантаж є річчю визначеною родовими ознаками, тобто не має власних ознак і не може бути ідентифікований у випадку його змішування з іншим вантажем такого ж роду, що також виключає можливість одночасного зберігання вантажу Заявника з вантажем такого ж роду інших власників.

На виконання п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заявник зазначав, що, на його думку, ризики завдання збитків відповідачу вжиттям заявлених заходів забезпечення позову відсутні та заявник не вбачає визначених законом фактичних та правових підстав для зустрічного забезпечення, позову, проте залишає це питання на розсуд суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР», суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача

Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136,137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Оскільки в даному випадку позивачем буде подано до суду позовну заяву з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №915/1912/19, від 11.02.2021 у справі №915/1185/20).

Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову, являються предмет і підстава.

Так, у даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» має намір захищати свої права та законні інтереси, шляхом подання позову про визнання відсутнім права вимоги у Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» і кореспондуючого обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» щодо вивезення вантажів з критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, площею 3221,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Гефта Миколи, 3/2 за Договором про надання послуг публічного зберігання №КД-22228 від 30.04.2024 року, з підстав поновлення дії Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.10.2006 року за №ДФ-89.

Заявником зазначено суду, що наразі права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» порушуються внаслідок неправомірних дій Державного підприємства «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ», та всупереч зобов`язанням за Договором №КД-22228 про надання послуг публічного зберігання від 30.04.2024р., Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» висунуто заявнику вимогу протягом 3 (трьох) робочих днів звільнити від наявного вантажу критий склад на причалі №43 літ. «Ю», інв. №057000, загальною площею 3221,70 кв. м, що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Гефта, 3/2.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд вважає, що з огляду на предмет та підстави позову, який буде подано позивачем до суду, запропоновані в заяві заходи забезпечення позову - є цілком обґрунтованими та такими, що направлені на забезпечення справедливого та ефективного захисту порушених прав, та можливість позивача захистити своє право в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22.02.1994р. у справі "Раймондо проти Італії", ухвала щодо прийнятності від 07.11.2006р. у справі "Адамчик проти Польщі", рішення у справах "Карамітров та інші проти Болгарії" від 10.01.2008р. нагадував, що вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Отже, допускається накладення судами арешту або інших обмежень щодо розпорядження майном особи, за умови дотримання таких вищенаведених вимог, встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як законність, пропорційність та загальний інтерес. Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. у справі №910/13208/19.

Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Відтак, визначені заявником способи забезпечення позову є адекватними та співмірними, мають логічний зв`язок з предметом позовних вимог, і можуть забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову.

З урахуванням надання позивачем доказів, які підтверджують, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» та будь-яким іншим юридичним або фізичним особам вчиняти будь-які дії з фактичного обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» на зберігання вантажів у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, площею 3221,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Гефта Миколи, 3/2 зокрема, але не виключно, самовільне вивезення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» або іншими особами вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» з критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, або розміщення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» або іншими особами у приміщені критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажів порту або інших осіб під час зберігання у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» - є обґрунтованими, адекватними та співмірними із майбутніми заявленими позовними вимогами, а також наявністю конкретного зв`язку між відповідними заходами забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої заяви.

Окремо суд звертає увагу учасників справи на те, що в ч.6 ст.140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Оскільки на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, правові передумови для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, відповідач не позбавлений права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.141 ГПК України.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» про забезпечення позову до подачі позовної заяви (вх. №ГСОО 4-17/25 від 20.03.2025р.) задовольнити повністю.

2.Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» () та будь-яким іншим юридичним або фізичним особам вчиняти будь-які дії з фактичного обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» () на зберігання вантажів у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, площею 3221,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Гефта Миколи, 3/2 зокрема, але не виключно, самовільного вивезення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» () або іншими особами вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» () з критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000, або розміщення Державним підприємством «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» () або іншими особами у приміщені критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажів порту або інших осіб під час зберігання у приміщенні критого складу на причалі №43, літ. «Ю» інв. №057000 вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» ().

Стягувач за ухвалою: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ПОРТОВИЙ ОПЕРАТОР» (65026, Україна, Одеська обл., місто Одеса, площа Митна, будинок, 1а, офіс, 309; )

Боржник за ухвалою: Державне підприємство «ОДЕСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ» (65082, Україна, Одеська обл., місто Одеса, площа Митна, будинок, 1; )

Ухвала набрала законної сили 21.03.2025р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Суддя Д`яченко Тетяна Геннадіївна