ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5526/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022)

до відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 77059,44 грн,

УСТАНОВИВ:

Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 77059,44 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-444/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-445/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-454/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-456/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-457/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-459/18, договору на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-461/18 в частині внесення у повному обсязі та у визначені договорами строки плати за користування місцями під розташування елементів вуличної торгівлі.

Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідач не повідомляв суду про наявність обставин, що перешкоджають йому брати участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України або з інших підстав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2024 позовну заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було залишено без руху із встановленням позивачу п`ятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків.

Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 30.12.2024 позовну заяву Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5526/24; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи

08.11.2018 за заявою відповідача (а.с. 13, т.1) між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі - уповноважений орган) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - користувач) був укладений договір на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі № УТ-461/18 (а.с. 15-16, т.1), згідно з п. 2.1. якого уповноважений орган надає користувачу право за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі (далі - елемент торгівлі), площею 2,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (згідно прив`язки по місцевості) на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси або інших об`єктах, шо перебувають на утриманні органів, підприємств, установ та/або організацій Одеської міської ради та не передані у власність іншим особам.

Відповідно до п. 2.2., 2.3., 2.4. договору підставою для розміщення елементу торгівлі в межах м. Одеси за цим договором є лист- рішення (позитивна відповідь з печаткою відповідної районної адміністрації Одеської міської ради та підписом її керівника (уповноваженої особи) щодо можливості розмістити елемент торгівлі за заявленою адресою. Лист-рішення є невід`ємною частиною цього договору. Розташування елементу торгівлі та розрахунок плати за користування місцем для розташування елементу торгівлі здійснюється згідно з додатками до цього договору.

За умовами підп. 4.2.4. п. 4.2. договору користуач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим договором.

Згідно з п. 5.1., 5.2., 5.3. договору плата за цим договором визначається на підставі тарифів та коригуючих коефіцієнтів до них, встановлених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради та чинних на момент укладання цього договору. Користувач вносить плату за цим договором щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на зазначений у цьому договорі банківський рахунок. У разі нерозміщення елементу торгівлі через зміну містобудівної ситуації, здійснення реконструкції, ремонту, будівництва на місці розташування елементу торгівлі, плата не нараховується, про що користувач завчасно повідомляє уповноважений орган. При цьому витрати, пов`язані з демонтажем та встановленням елементу торгівлі, здійснюються за рахунок користувача.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку прострочення платежів, передбачених п. 5.1, 5.2. цього договору, користувач сплачує пеню від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

За змістом п. 7.1., 7.3, 7.4. договору сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дія непереборної сили, що не залежить від волі сторін), що роблять неможливим виконання сторонами передбачених даним договором зобов`язань, а також пожеж, повеней, іншого стихійного лиха чи сезонних природних явищ, сторони звільняються від відповідальності за несвоєчасне, повне або часткове невиконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин та приймають зобов`язання виконати свої зобов`язання після подолання перешкод у строк, який продовжується на період вказаних обставин. Сторона, яка не в змозі виконати свої зобов`язання за договором в силу причин, зазначених у п. 7.1 цього договору, протягом 20 (двадцяти) діб інформує іншу сторону про наявність, виникнення і припинення дії форс-мажорних обставин з обов`язковим офіційним підтвердженням, виданим Торгово- промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це державним органом. У випадку, якщо дія зазначених обставин триває більше 2 (двох) календарних місяців, кожна зі сторін має право на розірвання даного договору і не несе відповідальності за таке розірвання за умови, що вона сповістить про це іншу сторону не пізніше, ніж за 20 (двадцять) днів до розірвання.

Відповідно до п. 8.3. договору він діє з 02.11.2018 по 02.11.2021.

Пунктом 9.1. договору визначено, що сторони у тижневий термін листом (у разі якщо, не юридична особа) повинні письмово повідомити одна одну про зміну свого найменування, місцезнаходження, платіжні реквізити, систему оподаткування або реорганізацію. У разі якщо користувач є фізичною особою він зобов`язаний у той же термін повідомити про зміну адреси (реєстрації), призвіща (паспортних даних).

Додатком № 1 до договору № 461/18 (а.с. 17, т.1) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/278вх (а.с. 14, т.1). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 18, т.1) - 210,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 5874,28 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с. 19, т.1), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 3760,28 грн та за 2021 рік в сумі 2114,00 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 20-58, т.1) пеню в сумі 186,10 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 1469,11 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 327,89 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 30.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 461/18 заявлено до стягнення з відповідача 7857,10 грн (а.с. 105, т.1).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 59, т.1) був укладений 08.11.2018 за № УТ-454/18 (а.с. 61-62, т.1) строком дії з 02.11.2018 по 02.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2. Додатком № 1 до договору № 454/18 (а.с. 63, т.1) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/267вх (а.с. 60, т.1). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 64, т.1) - 210,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 5894,00 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с. 65, т.1), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 3780,00 грн та за 2021 рік в сумі 2114,00 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 66-104, т.1) пеню в сумі 186,10 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 1469,11 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 327,89 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 30.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 454/18 заявлено до стягнення з відповідача 7877,10 грн (а.с. 142, т.2).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 107, т.1) був укладений 08.11.2018 за № УТ-456/18 (а.с. 109-110, т.1) строком дії з 01.11.2018 по 01.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2. Додатком № 1 до договору № 456/18 (а.с. 111, т.1) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/269вх (а.с. 108, т.1). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 112, т.1) - 210,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 5677,00 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с. 113, т.1), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 3570,00 грн та за 2021 рік в сумі 2107,00 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 114-152, т.1) пеню в сумі 186,10 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 1469,11 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 327,89 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 30.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 454/18 заявлено до стягнення з відповідача 7660,10 грн (а.с. 142, т.2).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 153, т.1) був укладений 08.11.2018 за № УТ-444/18 (а.с. 155-156, т.1) строком дії з 01.11.2018 по 01.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2. Додатком № 1 до договору № 444/18 (а.с. 157, т.1) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/271вх (а.с. 154, т.1). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 158, т.1) - 210,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 5677,00 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с. 159, т.1), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 3570,00 грн та за 2021 рік в сумі 2107,00 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 160-198, т.1) пеню в сумі 186,10 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 1469,11 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 327,89 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 30.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 444/18 заявлено до стягнення з відповідача 7660,10 грн (а.с. 48, т.2).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 1, т.2) був укладений 08.11.2018 за № УТ-445/18 (а.с. 3-4, т.2) строком дії з 01.11.2018 по 01.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2. Додатком № 1 до договору № 445/18 (а.с. 5, т.2) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/270вх (а.с. 2, т.2). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 6, т.2) - 210,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 5677,00 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с. 7, т.2), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 3570,00 грн та за 2021 рік в сумі 2107,00 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 8-47, т.2) пеню в сумі 186,10 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 1469,11 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 327,89 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 30.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 444/18 заявлено до стягнення з відповідача 7660,10 грн (а.с. 48, т.2).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 49, т.2) був укладений 08.11.2018 за № УТ-457/18 (а.с. 51-52, т.2) строком дії з 01.11.2018 по 01.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_3. Додатком № 1 до договору № 457/18 (а.с. 53, т.2) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/290вх (а.с. 50, т.2). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 54, т.2) - 525,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 14192,50 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с.57, т.2), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 8925,00 грн та за 2021 рік в сумі 5267,50 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 56-94, т.2) пеню в сумі 465,25 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 3693,19 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 821,53 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 27.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 444/18 заявлено до стягнення з відповідача 19172,47 грн (а.с. 95, т.2).

Аналогічний за змістом договір між позивачем та відповідачем на підставі заяви останнього (а.с. 96, т.2) був укладений 08.11.2018 за № УТ-459/18 (а.с. 98-99, т.2) строком дії з 01.11.2018 по 01.11.2021 щодо надання відповідачу права за плату тимчасово використовувати місце під розташування елементу вуличної торгівлі, за адресою: АДРЕСА_3. Додатком № 1 до договору № 459/18 (а.с. 100, т.2) є фотофіксація місця розташування елементу торгівлі з прив`язкою до місцевості, з урахуванням листа-рішення від 26.10.2018 № 01-05-4/288вх (а.с. 97, т.2). Додатком № 2 до договору погоджений розмір плати за тимчасове користування місцем для розташування елементу вуличної торгівлі (а.с. 101, т.2) - 525,00 грн за місяць.

Як пояснює позивач, за весь строк дії договору відповідач жодного разу не вносив плату за договором, а на підтвердження іншого матеріали справи доказів не містять. У зв`язку з тим, що відповідач допустив порушення умов договору, позивач в межах цієї справи нарахував та заявив до стягнення з відповідача борг в сумі 14192,50 грн, з розрахунку якого вбачається (а.с.102, т.2), що станом на 01.01.2021 позивачем рахується заборгованість в сумі 8925,00 грн та за 2021 рік в сумі 5267,50 грн. Також, за цим договором позивач нарахував за прострочення внесення плати (а.с. 103-141, т.2) пеню в сумі 465,25 грн (по кожному місяцю окремо в межах шести місяців та загального періоду з 27.11.2019 по 27.05.2021), інфляційні втрати в сумі 3693,19 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з грудня 2019 року по липень 2024 року) та 3% річних в сумі 821,53 грн (по кожному місяцю окремо в межах загального періоду з 27.11.2019 по 10.09.2024).

За вищевикладених обставин, позивачем всього за договором від 08.11.2018 № 459/18 заявлено до стягнення з відповідача 19172,47 грн (а.с. 95, т.2).

Отже, всього за договорами на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-444/18, № УТ-445-18, № УТ-454-18, № УТ-456-18, № УТ-457-18, № УТ-459-18 та № 461-18 позивачем нараховано та заявлено до стягнення 77059,44 грн, з яких: основний борг в сумі 57184,00 грн; пеня в сумі 1861,00 грн; інфляційні втрати в сумі 14731,93 грн; 3% річних в сумі 3282,51 грн.

Відповідачем контррозрахунку суду не подано.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлена обставина наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договорами на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі від 08.11.2018 № УТ-444/18, № УТ-445-18, № УТ-454-18, № УТ-456-18, № УТ-457-18, № УТ-459-18 та № 461-18 у розмірі 57184,00 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати цих коштів суперечить вищевказаним нормам права та умовам договору, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% та інфляційні нарахування, розрахунки яких судом перевірено та встановлено їх обґрунтованість.

При цьому, вирішуючи спір у цій справі, з урахуванням повідомлених позивачем обставин того, що відповідачем не було здійснено жодного платежу по договорам та з огляду на розмір заявлених до стягнення сум, суд враховує положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, якими передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Між цим, суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, з аналізу змісту ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. 202-208 ГК України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зробила висновок, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради до фізичної особи ОСОБА_1 слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 57184,00 грн, пеню в сумі 1861,00 грн, інфляційні втрати в сумі 14731,93 грн та 3% річних в сумі 3282,51 грн.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн судового збору.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65074, ) борг в сумі 57184 грн 00 коп, пеню в сумі 1861 грн 00 коп, інфляційні втрати в сумі 14731 грн 93 коп, 3% річних в сумі 3282 грн 51 коп, та судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 27 березня 2025 р.

Суддя Д.О. Бездоля