ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/3/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-піприємця Семенія Сергія Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром"

про стягнення 18500,00 грн.

Фізична особа-підприємець Семеній Сергій Миколайович звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком-Пром" 18500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом №7 від 24.08.2023р. в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі №906/3/25 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 28.01.2025.

Ухвалою суду 28.01.2025 відкладено розгляд справи по суті на 06.03.2025.

05.03.2025 до суду від представника позивача на виконання вимог ухвали надійшла заява з додатками.

06.03.2025 представник позивача за допомогою системи "Електронний суд" надіслав заяву, до якої додано довідку про заборгованість відповідача станом на 06.03.2025.

Ухвалою від 06.03.2025 суд продовжив строк розгляду справи по суті на підставі 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та оголосив перерву у судовому засіданні до 18.03.2025.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. До суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги представник позивача підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідно до інформації з офіційного сайту "Укрпошти", поштове відправлення (ухвала суду від 06.03.2025), яка направлялася на адресу відповідача вручена одержувачу 14.03.2025.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніком-Пром" (замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Семенієм Сергієм Миколайовичем (перевізник, позивач) укладено договір перевезення автомобільним транспортом №7 (далі - договір (а.с. 14-15)).

Позивач вказує, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги з перевезення, що підтверджується актами виконаних робіт, однак відповідач оплату наданих послуг здійснив частково, заборгувавши 18500,00грн, що стало підставою для звернення за захистом порушеного права до суду.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову, а також доказів проведення розрахунків з позивачем.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору перевезення автомобільним транспортом №7 від 24.08.2023, що за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За п. 1.1. договору перевізник бере на себе зобов`язання доставляти та отримувати ввірений йому для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) транспортним засобом: марка ДАФ АТІ-95, тип Спеціальний Вантажний сідловий тягач, державний номер НОМЕР_1 з загальним напівпричепом (бортовим) марки SCHMITZ-S01 державний номер НОМЕР_2 до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а також приймає на себе зобов`язання надавати експедиторські послуги, а замовник зобов`язується своєчасно сплачувати перевізнику.

Відповідно до п. 5.3. договору, розмір плати за перевезення вантажів та інші операції й послуги, пов`язані з перевезенням, і строки розрахунків визначаються сторонами угодою довільної форми, що є невід`ємною частиною цього договору.

У матеріалах справи міститься підписана сторонами угода узгодження плати за перевезення вантажів та інші операції й послуги, пов`язані з перевезенням, і строки розрахунків, у якій погоджено, що: сторонами досягнута домовленість про вартість перевезень, розрахунок проводиться згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 16).

Суд встановив, що на виконання умов договору позивач виконав, а відповідач прийняв роботи (послуги) по вивезенню вантажів на загальну суму 18500,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №20 від 24.08.2023, №21 від 25.08.2023 та №26 від 24.10.2023 (а.с. 17-19) та товарно-транспортними накладними №1 від 24.08.2023, №2 від 25.08.2023 та від 24.10.2023, відповідно до яких автомобільним перевізником вказано: ФОП Семеній С.М., замовник: ТОВ "Юніком-пром", автомобіль марки ДАФ АТІ-95, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки VOLVO НОМЕР_3 .

Суд також встановив, що додатковою угодою №1 від 18.10.2023 до договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.08.2023 №7, у зв`язку із зміною автомобільного транспорту перевізника, сторони домовилися внести зміни у договір та викласти п. 1 пп.1.1. у новій редакції: марка VOLVO, тип спеціальний вантажний сідловий тягач, державний номер НОМЕР_3 . Також матеріали справи містять копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , копію свідоцтва про реєстрацію напівпричепу НОМЕР_5 , копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а.с. 51-55).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом на суму 18500,00 грн.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконання позивачем своїх зобов`язань згідно договору на суму 18500,00 грн підтверджено вищевказаними актами виконаних робіт, підписаними без зауважень.

Натомість, відповідач не здійснив відповідних розрахунків за надані послуги в обумовлені договором строки.

За наведеного, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг є таким, що настав, тому позовні вимоги про стягнення на користь позивача 18500,00 грн є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП Семенія Сергія Миколайовича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком-Пром" 18500,00 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Що стосується заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 3800,00 грн, суд враховує таке.

Нормами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України), що не позбавляє суд обов`язку перевірити достовірність доказів.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність2 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що представництво відповідача у даній справі здійснювалось адвокатом Юревичем Ігорем Вікторовичем на підставі договору про надання правничої допомоги №16/12/24 від 16.12.024, укладеного адвокатським бюро "Юревич та партнери" (виконавець) та ФОП Семенієм Сергієм Миколайовичем (клієнт) та ордеру від 24.12.2024р. (а.с. 5, 25-28).

За змістом договору сторони погодили, що виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Юніком-Пром" в сумі 18500,00 грн згідно договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24 серпня 2023 року №7, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

У п. 3.1. договору сторони визначили, що вартість правничої допомоги (гонорар) складає 3800 грн.00 коп.

Згідно платіжної інструкції від 24.12.2024, послуги з надання правової допомоги клієнтом оплачені в сумі 3800,00 грн (а.с. 29).

Суд враховує, що за умовами договору сторони погодили оплату послуг адвоката у фіксованому розмірі, особливістю якого є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2024 р. у справі № 918/226/24 та такий висновок враховується судом відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст.236 ГПК України.

За викладених обставин, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 3800,00 грн. підтверджена матеріалами справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком - Пром" (12114, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Нова Борова, вул.Лісна, будинок 20, ід. код 32610382)

На користь Фізичної особи-підприємця Семенія Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_7 ):

- 18500,00 грн основного боргу;

- 3028,00 грн судового збору;

- 3800,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.03.25

Суддя Давидюк В.К.

Відправити сторонам реком.