ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2025 р. Справа№ 911/1583/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Мальченко А.О.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація "Софія Київська"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2024

у справі № 911/1583/24 (суддя Горбасенко П.В.)

(повний текст рішення складено 25.11.2024)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація "Софія Київська"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 339 036, 90 грн

за участю представників:

від позивача: Дудченко В.В.

від відповідача: Звєрєва О.В.

від третіх осіб: Будник Б.А.

ВСТАНОВИВ:

АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" про стягнення 339 036,90 грн, з яких: 295 125,70 грн компенсації вартості відібраних без номінацій 111,971 тис.куб.м. природного газу за лютий 2017 року, 11 467, 35 грн 3 % річних та 32 443, 85 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.11.2024 у справі № 911/1583/24 позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 295 125,70 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у лютому 2017 року; 11 467,35 грн 3 % річних; 32 443,85 грн інфляційних втрат та 5 085,55 грн судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність обставин відбору відповідачем 111,971 тис.куб.м. природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаного акта приймання-передачі природного газу з постачальником щодо такого обсягу в лютому 2017 року.

Пославшись на правову позицію Верховного Суду у справі № 914/1940/22 (постанова від 04.05.2023) суд першої інстанції визнав процесуально неспроможними доводи ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" про незастосування положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" до спірних взаємовідносин з огляду на принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі.

Стосовно ж доводів відповідача про сплату останнім вартості спірного обсягу спожитого природного газу на користь НАК "Нафтогаз України" місцевий господарський суд зауважив, що матеріалами справи такі обставини не підтверджено. Посилання ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" на наявну в матеріалах означеної справи копію картки рахунку 631 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 як підтвердження вказаних доводів про сплату вартості спірного газу місцевий господарський суд визнав безпідставними, оскільки з вказаної картки не вбачається оплату саме спірних обсягів природного газу. Також вказана картка рахунку не містить ані обсягів спожитого газу, ані періоду споживання, лише містить вказівку на договір № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016.

Місцевий господарський суд зазначив, що у цій справі відносини з відбору природного газу без поданих номінацій виникли та існували до моменту прийняття Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-IX від 14.07.2021 та Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 2479-IX від 29.07.2022 та залишалися неврегульованими до часу ухвалення останніх. Відповідач, знаючи, що спожив природний газ без номінацій, при цьому, нікому не сплативши за нього коштів, навпаки повинен був розуміти та розраховувати на врегулювання такої ситуації (зокрема законодавче).

Місцевий господарський суд відхилив доводи відповідача щодо застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог, зазначивши, що такі доводи спростовуються приписами Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими на момент звернення АТ "Укртрансгаз" до суду строки позовної давності за вимогами останнього були продовжені на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та, відповідно, не сплили.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2024 у справі № 911/1583/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

За твердженням скаржника, Закон України № 2479-IX від 29.07.2022 не набрав чинності, оскільки його опубліковано з порушення 15-денного строку, визначеного Указом Президента "Про порядок оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності".

Також скаржник наполягає на оплаті спірного газу третій особі та заявляє про відсутність нормативно встановленої ціни реалізації природного газу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1583/24, справу призначено до розгляду на 18.02.2025. В судовому засіданні оголошувались перерви до 25.03.2025.

22.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому третя особа вимоги та доводи апеляційної скарги заперечила та просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

29.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому позивач вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача з огляду на її безпідставність та необґрунтованість, а рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2024 у справі № 911/1583/24 залишити без змін.

13.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі щодо актуальної судової практики в аналогічних правовідносинах.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечили, доводячи її безпідставність.

25.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання третьої особи про проведення судового засіданні 25.03.2025 без участі представника НАК "Нафтогаз України". Клопотання було задоволено судом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, до 31.12.2019 АТ "Укртрансгаз" виконувало функції оператора газотранспортної системи (оператор ГТС) - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), що передбачено п. 19 ч. 1 ст. 1 Законом України "Про ринок природного газу".

ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" у спірному періоді, в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", виступало захищеним споживачем природного газу, що здійснювало надання важливих суспільних послуг та приєднане до газотранспортної або газорозподільної системи, а також було виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

На виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 "Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", між відповідачем як споживачем та НАК "Нафтогаз України" як постачальником укладено договір постачання природного газу № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016, обставини укладення якого досліджувалися Господарським судом Київської області в межах справи № 911/117/21.

За умовами укладеного договору:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1);

- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2);

- право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1);

- споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у п. 2.1 цього договору, на відповідний місяць (абз. 1 п. 3.2);

- обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку (абз. 2 п. 3.2);

- постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору (абз. 3 п. 3.2).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XI Кодексу газотранспортних систем замовники послуг транспортування зобов`язані подати оператору ГТС номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу.

Однак, як вказує позивач, за результатом опрацювання поданих номінацій, ним було встановлено відсутність номінацій АТ "НАК "Нафтогаз України" у спірний період у вказаних обсягах для ТОВ "ЖЕО "Софія Київська".

Також позивачем встановлено відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС суб`єктом ринку природного газу, зокрема будь-яким постачальником, в обсязі 111,971 тис.куб.м у лютому 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача.

Відбір природного газу ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" у спірний період також підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 08.06.2022, яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі № 911/117/21 та в якому встановлено обставини щодо споживання відповідачем в лютому 2017 року природного газу в обсязі 111,971 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач хоч і мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України", однак остання не здійснила постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, унаслідок чого ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" у лютому 2017 року здійснило відбір природного газу із газотранспортної системи обсягом 111,971 тис.куб.м. без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

На підтвердження викладеного АТ "Укртрансгаз" надано копії акта наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підписаного АТ "Укртрансгаз" та ТОВ "ЖЕО "Софія Київська", реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Київоблгаз" в лютому 2017 року, звіту ПАТ "Київоблгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017 року, а також скріншот із системи ERP SAP щодо наданих послуг транспортування за лютий 2017 року.

Доказів оплати вартості відібраного без номінацій природного газу АТ "НАК "Нафтогаз України" або АТ "Укртрансгаз" відповідач не надав.

За розрахунком АТ "Укртрансгаз" вартість відібраного без номінацій природного газу у спірний період в обсязі 111, 971 тис.куб.м. загалом складає 664 032,82 грн, яку відповідач зобов`язаний оплатити позивачу у передбаченому ч. 2 ст. 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" порядку рівними частинами протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, тобто розмір щомісячної оплати вартості відібраного без номінацій природного газу складає 9 222,68 грн.

За доводами позивача, станом на 03.06.2024 строк оплати вартості відібраного без номінацій природного газу за період з 01.10.2021 по 01.06.2024 є таким, що настав, відтак ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" було зобов`язане сплатити АТ "Укртрансгаз" 295 125,70 грн, тоді як відповідач, в порушення вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", не здійснив таку оплату, чим порушив відповідне зобов`язання та допустив прострочення визначеного таким законом строку для оплати.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, не лише договори та інші правочини, а й інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", ЦК України та ГК України.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - це відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до стататті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно із пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється відповідачем, у визначений позивачем спірний період та до 31.12.2019 АТ "Укртрансгаз" виконувало функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Кабінет Міністрів України відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" прийняв постанови від 01.10.2015 № 758, від 22.03.2017 № 187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (далі - Положення). Указані постанови зобов`язували АТ "НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів, у тому числі і виробнику - ТОВ "ЖЕО "Софія Київська".

Колегія суддів звертає увагу на те, що, незважаючи на вказані зобов`язання, постачання природного газу повинно було відбуватися з урахуванням вимог, які визначалися чинними нормативно-правовими актами: Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом ГТС.

Разом з тим, 30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" від 03.11.2016 № 1730-VIII (Закон № 1730), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а згодом 29.08.2021 також набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 № 1639-IX (Закон № 1639).

Оскільки на практиці виникали ситуації, коли АТ "НАК "Нафтогаз України" не подавав номінацій оператору ГТС, а виробники теплової енергії продовжували споживати природний газ, АТ "Укртрансгаз" довелося балансувати газотранспортну систему за рахунок власного природного газу. Враховуючи ці обставини, законодавець визначив умови та суб`єкта ринку природного газу, якому споживач повинен сплатити вартість спожитого природного газу за відсутності підтверджених номінацій. Адже не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.

За змістом статті 1 Закону № 1730 заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до статті 2 Закону № 1730 його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Так, Законом № 1639 внесені численні зміни до Закону № 1730, зокрема, розширено сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції та доповнено статтю 8 частиною 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, у редакції Закону № 1639, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 01.12.2015 по 31.12.2019 здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.

Аналіз наведених приписів Закону № 1730 дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень статті 8 цього Закону є: 1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути - підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно; 2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів; 3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019; 4) строк оплати настав з 01.10.2021.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22 та від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що загальний обсяг відбору ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" газу без номінацій у лютому 2017 року складає 111,971 тис.куб.м.

Господарським судом Київської області у рішенні від 08.06.2022 у справі № 911/117/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі № 911/117/21, яким відмовлено в задоволені позову АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" встановлено, що:

- розподіл ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" природного газу в лютому 2017 року в обсязі 111,971 тис.куб.м. підтверджується актом № 0942130NWFTO16 наданих послуг з транспортування природного газу (на розподіл природного газу), який було підписано 28.02.2017 між ПАТ "Київоблгаз" та ТОВ "ЖЕО "Софія Київська";

- ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" в лютому 2017 року природний газ спожито на підставі укладених з НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016 та № 1896/1617-КП-17 від 09.11.2016, в межах встановлених такими договорами планових обсягів;

- листом від 16.03.2017 НАК "Нафтогаз України" повідомила ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" про повернення акта приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року відповідно до договору № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016 без підписання, мотивуючи це невиконанням п. 17 Постанови № 758, у зв`язку з чим ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на лютий 2017 року.

Поряд з тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, у справі № 911/117/21 суди дійшли таких висновків:

- НАК "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення "Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, та розпорядження № 742-р від 05.10.2016, була зобов`язана видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком НАК "Нафтогаз України", а не правом;

- саме внаслідок дій НАК "Нафтогаз України" щодо ненадання ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (АТ "Укртрансгаз") виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за лютий 2017 року, тому посилання АТ "Укртрансгаз" у позові на відбір ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований;

- виникнення у оператора ГРМ неврегульованого небалансу обсягів природного газу за лютий 2017 року відбулося внаслідок саме дій НАК "Нафтогаз України" щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу на цей період, проте вказана обставина не звільняє НАК "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" як споживачу за укладеними між ними договорами про постачання природного газу; при цьому планові обсяги постачання природного газу були визначені сторонами в договорі і перевищення таких обсягів ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" не допущено, а отже, дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу.

Однак, як мотивовано зазначив суд першої інстанції, зазначене не спростовує обґрунтованості позовних вимог, адже зазначені судові рішення були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730, в редакції Закону № 1639 та Закону № 2479, та становлять правову оцінку встановлених обставин.

Відхиляючи доводи скаржника, колегія суддів зазначає, що для спростування позовних вимог, відповідач мав би подати докази подання постачальником номінацій на зазначені обсяги природного газу та акти приймання-передачі природного газу, підписані між постачальником природного газу і відповідачем. Однак, вказані докази не були подані відповідачем, як і не були встановлені обставини підписання актів приймання-передачі в спірний період між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "ЖЕО "Софія Київська".

Сам лише договір постачання природного газу, укладений між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "ЖЕО "Софія Київська", не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом який підтверджує факт поставки газу є виключно підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції, що також сторонами врегульовано в пунктах 3.1 та 3.4 договорів.

Водночас відповідачем не було подано доказів сплати грошових коштів на рахунок з постачання природного газу АТ "НАК "Нафтогаз України" за отриманий природний газ, як і не надано доказів, які б підтверджували реальність здійснення такої господарської операції як постачання природного газу в обсязі 111,971 тис.куб.м у лютому 2017 року з АТ "НАК "Нафтогаз України".

Посилання ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" на наявну в матеріалах означеної справи копію картки рахунку 631 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 як підтвердження вказаних доводів про сплату вартості спірного газу, обґрунтовано було відхилене судом першої інстанції, оскільки з вказаної картки не вбачається сплати саме спірних обсягів природного газу. Також вказана картка рахунку не містить ані обсягів спожитого газу, ані періоду споживання, лише містить вказівку на договір № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016.

Таким чином, незважаючи на те, що у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з АТ "НАК "Нафтогаз України", проте постачальник не здійснив постачання природного газу відповідачу, внаслідок чого відповідачем здійснювався відбір природного газу з газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз" без поданих номінацій його постачальником.

Оцінюючи доводи скаржника щодо вартості спожитого ним у лютому 2017 року газу, колегія суддів враховує, що в акті приймання-передачі природного газу від 28.02.2017, який був складений безпосередньо самим відповідачем відповідно до вимог п. 3.5 договору постачання природного газу № 1727/1617-ТЕ-17 від 07.10.2016 та направлений на адресу НАК "Нафтогаз України", зазначено обсяг спожитого природного газу - 111,971 тис.куб.м., ціну за 1 тис. куб. м. - 4 942,00 грн без ПДВ, а також загальну вартість спожитого природного газу - 664 032,82 грн.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2024 у cправі № 922/2737/23, направляючи справу на новий розгляд вказав, що, враховуючи те, що Законом 1730 не передбачено виключень в частині відібраних без номінацій обсягів природного газу і усі обсяги природного газу, які були використані без номінацій, підпадають під дію положень ч. 2 ст. 8 Закону 1730, а також те, що не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості, Верховний Суд дійшов висновку, що відмова у позові з мотивів того, що позивач неправильно визначив ціни реалізації природного газу категоріям споживачів є передчасними.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц; п. 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19).

Зважаючи на викладене, для правильного вирішення спору у цій справі необхідно здійснити оцінку доводів сторін (не лише позивача, а й відповідача) та наданих ними доказів на підтвердження та спростування позовних вимог, в тому числі щодо цін природного газу у спірному періоді.

Тобто, досліджуючи питання щодо тарифів (цін) природного газу у спірні періоди, оцінку потрібно надати не лише обґрунтуванням позивача щодо таких тарифів, а й контраргументам відповідача, якими можуть бути, зокрема, посилання на інші тарифи (ціни) ніж ті, які визначив позивач...

Відповідачем не надано доказів інших тарифів (цін) природного газу у лютому 2017 року, отже не спростовано визначену самим відповідачем у акті приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 вартість та вартість, яку визначив позивач, відібраного без номінацій природного газу у спірний період.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22 викладено таку правову позицію:

- закріплений у ст. 58 Конституції України принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі - "lex ad praeterian non valet" полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи;

- відповідно до висновків щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладених у рішеннях Конституційного Суду України № 1-зп від 13.05.97, № 1-рп/99 від 09.02.99, № 3-рп/2001 від 05.04.2001, № 6-рп/2012 від 13.03.2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце;

- ст. 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності;

- системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії норм цивільного / господарського законодавства: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16);

- за вимогами ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством;

- таким чином у контексті спірних правовідносин колегія суддів зазначає про те, що внесення змін до законодавства шляхом його доповнення щодо особливостей врегулювання відносин підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) на ринку природного газу, свідчить про те, що по-перше, такі зміни поширюються на правовідносини, що виникли з 01.12.2015 по 31.12.2019, тобто підлягають обов`язковому застосуванню виключно до правовідносин, які виникли до набрання ними законної сили; по-друге, що до їх запровадження, ці відносини не були врегульовані таким чином;

- відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення;

- отже, виходячи із загально-дозвільного принципу, який закріплений у ч. 1 ст. 19 Конституції України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, у редакції Закону № 1639, та про наявність підстав для задоволення позову відповідають принципам справедливого судового розгляду у контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, як в редакції Закону № 1639, так і доповнена Законом № 2479, не суперечить ч. 1 ст. 58 Конституції України та не порушує такий елемент верховенства права як правова визначеність.

Отже, застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 8 Закону № 1730 в чинній на момент розгляду цієї справи редакції є правомірним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чинність закону не залежить від порушення 15-денного строку його оприлюдення.

Згідно із ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Закон України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" 2479-IX від 29.07.2022 набрав чинності 19.08.2022 (оприлюднений в Голосі України від 18.08.2022 № 170).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та їх правове регулювання, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що станом на 03.06.2024 строк оплати (за період з 01.10.2021 по 01.06.2024) вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, відтак ТОВ "ЖЕО "Софія Київська" зобов`язане було сплатити АТ "Укртрансгаз" 295 125,70 грн відповідної компенсації.

Згідно зі ст. 612, 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обгрнтованість вимоги про стягнення з відповідача 11 467, 35 грн 3 % річних та 32 443,85 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи доводи скаржника щодо пропуску строку позовної давності, колегія суддів враховує, що позовні вимоги заявлено АТ "Укртрансгаз" на підставі приписів ч. 2 ст. 8 Закону № 1730, у редакції Закону № 1639, з урахуванням яких право вимагати сплати компенсації за використаний природний газ у спірний період виникло у позивача саме з 01.10.2021. Позовна заява АТ "Укртрансгаз" надійшла до Господарського суду Київської області 19.06.2024, що підтверджується відміткою канцелярії суду на такій заяві.

Враховуючи передбачену Законом № 1730 періодичність платежів, трирічний строк позовної давності позивачем не було пропущено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Скаржником в суді апеляційної інстанції належними та допустимими доказами не спростовано висновку місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація "Софія Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2024 у справі № 911/1583/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2024 у справі № 911/1583/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1583/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.03.2025.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді А.О. Мальченко

І.М. Скрипка