УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

28.03.2025Справа № 910/3767/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ЛІДЕР» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, офіс 406)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 245000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ ЛІДЕР» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі - боржник) заборгованості у розмірі 245000,00 грн.

Заява про видачу судового наказу обґрунтована тим, що боржник в порушення взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з інформаційно-технологічного обслуговування № 001010020 від 01.10.2020 не розрахувався за надані заявником послуги у лютому 2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 245000,00 грн.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору (частина 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу у справі №910/3767/25 додано платіжну інструкцію №1593 від 07.03.2025 про сплату судового збору у розмірі 302,80 грн, яка раніше була долучена до заяви про видачу судового наказу за ідентичними вимогами до цього ж боржника у справі №910/3520/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 у справі №910/3520/25, заявнику відмовлено у видачі судового наказу за цими ж вимогами до цього ж боржника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України, оскільки заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

При цьому, як вбачається з виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір за вищевказаною квитанцією був зарахований за подання Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТ ЛІДЕР» аналогічної заяви про видачу судового наказу в межах справи №910/3520/25.

Тоді як, згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, платіжна інструкція №1593 від 07.03.2025 може бути повторно використана та зарахована в якості частини судового збору, у випадку, якщо після відмови у видачі судового наказу, заявник звертається з такими ж вимогами в порядку позовного провадження.

У випадку ж звернення із цією ж заявою про видачу судового наказу повторно в наказному провадженні, заявник повинен сплатити судовий збір за новим платіжним дорученням, оскільки приписи процесуального законодавства не передбачають можливість зарахування судового збору за одним і тим же платіжним документом двічі.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, оскільки всупереч п. 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу не було додано платіжного документу на підставі якого суд міг би зарахувати судовий збір.

Відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІТ ЛІДЕР» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» заборгованості у розмірі 245000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили 28.03.2025 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

СуддяТ.В. Васильченко