номер провадження справи 34/4/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 Справа № 908/212/25

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику представників сторін, справу № 908/212/25

за позовом: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (вул. Незалежної України, буд. 72-А, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача: Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ідентифікаційний код юридичної особи 04353238 (вул. Слободчикова, 17, с. Михайлівка, Запорізький район, Запорізька область, 70030)

про стягнення 192 318 грн 75 коп.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 23.01.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з вимогами про стягнення на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 192 318 грн 75 коп. збитків, заподіяних порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності за наступними реквізитами: отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ с.Михайлівка/24062100, рахунок (IBAN) UA0008433, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»; та стягнення з відповідача на користь позивача коштів, витрачених у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 3028 грн. 00 коп. за наступними реквізитами: одержувач - Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області), рахунок: IBAN UA 0104314, Код . Казначейство України (ел. адм. подат.).

Згідно з позовною заявою, підставою для звернення з позовом стало виявлення факту псування земель на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), що є порушенням статей 35, 46 Закону України «Про охорону земель», статті 96 Земельного кодексу України, ст. 57 Закону України «Про управління відходами», ст. 211 ЗКУ, ст. 56 Закону України «Про охорону земель», ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Позов заявлено на підставі ст. ст. 13, 16, 131-1 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 11, 15, 16, 96, 1166 Цивільного кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 справу № 908/212/25 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали позовної заяви, 27.01.2025 суд ухвалив прийняти справу № 908/212/25 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позивач та відповідач отримали вказану ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі 27.01.2025.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 05.02.2025 відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем не доведена наявність шкоди, спричиненої Відповідачем, не доведена протиправність поведінки Відповідача у заподіюванні шкоди, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідач зазначає, що відповідно до планово-картографічних матеріалів з коригування планового матеріалу зйомок минулих років радгоспу «Чапаєвський» Вільнянського району Запорізької області, Проекту встановлення меж Михайлівської сільської ради народних депутатів 1992 року, Проекту роздержавлення, приватизації земель радгоспу «Чапаєвський» Вільнянського району Запорізької області 1999 року, зазначена ділянка визначена як звалище площею 1,8 га (викопіювання та поконтурна експлікація додаються). Також, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю виданого відкритому акціонерному товариству «Чапаєвське», зареєстрованого 03.02.2002 за № 923, зазначена ділянка ввійшла до складу земель колективної власності, розпорядження якими, відповідно до вимог чинного законодавства, було у компетенції Вільнянської районної державної адміністрації. Всі вищеперераховані документи свідчать, що це сміттєзвалище утворилось більше як 30 років тому і має дуже великий об`єм безхазяйних відходів різного морфологічного складу та до 2019 року сільська рада не мала ніяких повноважень щодо розпорядження цією ділянкою. Земельна ділянка, на якій розташовані безхазяйні відходи, відповідно до чинного законодавства не сформована, тобто не визначена як об`єкт цивільних прав, а відповідно не має визначених меж, площі, цільового призначення та вартості, згідно нормативної грошової оцінки. Лише з 01.01.2019 ця земельна ділянка, згідно до закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» перейшла в розпорядження Михайлівської сільської ради. Саме з цього періоду, коли земля перейшла до комунальної власності, Відповідачем здійснювався цілий комплекс заходів, щодо ліквідації звалища. Але щоб ліквідувати сміттєзвалище з таким об`ємом безхазяйних відходів треба дуже багато коштів та часу. Доказом здійснення заходів, щодо ліквідації безхазяйних відходів, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області, координати: 47.955670, 35.281112, що є належним чином виконанням Відповідачем делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є договір №71від 25.05.2023 року, договір № 91 від 23.06.2023 року, договір № 100 від 14.07.2023 року між Відповідачем та ТОВ «ЕВРО ПЛЮС», предметом договору яких є ліквідація несанкціонованого сміттєзвалища і перевезення безпечних відходів за межами с. Михайлівка Запорізького району Запорізької області. Підтвердженням, що Відповідач виконує делеговані повноваження органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, не псує землі на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та не засмічує земельну ділянку між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області, координати: 47.955670, 35.281112, на якій розташовані безхазяйні відходи, є те, що КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МИХАЙЛІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ» надаються послуги по вивезенню твердих побутових відходів, на підставі укладених договорів № 202303287 від 19.05.2023 року та № 202406467 від 08.01.2024 року з суб`єктом підприємницької діяльності ТОВ «ВЕЛЬМУТ-ЗАПОРІЖЖЯ». Вивантаження відходів здійснюється на території полігону№ 1 твердих побутових відходів, що відповідає ст. 17 Закону України «Про відходи» в якій визначено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані забезпечувати повне збирання, належне зберігання відходів; не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях. Доказом додержання Відповідачем чинного законодавства про охорону навколишнього природного середовища, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», «Про управління відходами» є те, що кожного року Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області проводить конкурс по визначенню суб`єкта господарювання на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та договором на здійснення операції із збирання та перевезення побутових відходів. Також Відповідачем розроблена та затверджена проєктна документація «Нове будівництво огорожі з подальшою ліквідацією несанкціонованого сміттєзвалища на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області між селами Михайлівка та криничне». Цей проєкт Михайлівською сільською радою Запорізького району Запорізької області готувався протягом 2024 року. Вважає, що Позивач не надав доказів наявності вини в діях Відповідача та наявності прямого причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю останнього та заподіяною шкодою.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 20.02.2025 позивач зазначає, що з посиланням відповідача на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області в справі № 314/3937/24, як на один з заявлених доказів відсутності вини, позивач не погоджується в повному обсязі, так як відповідач помилково ототожнює дії/бездіяльність окремої посадової особи органу місцевого самоврядування, з обов`язками та повноваженнями органу самоврядування та його виконавчих органів, визначених законодавцем щодо питань охорони, захисту навколишнього природного середовища, земель, які перебувають у його віданні. Зазначені відповідачем докази свідчать лише про вчинення ним дій з забезпечення поточного вивозу та утилізації побутових відходів та сміття на території селищної ради, однак жодним чином не вказують на здійснення ним заходів з ліквідації спірного сміттєзвалища. Відповідно наданого в якості додатку до договору «Звіту про відходи за 2023 рік» Комунальним підприємством «Михайлівський сількомунгосп Запорізького району Запорізької області» зібрано відходів 642,700 тонн, однак зазначені відходи вказані як відходи від домогосподарств, тому, на думку позивача, не мають жодного відношення до ліквідації стихійних сміттєзвалищ. надані докази вчинення Відповідачем дій у сфері поводження з відходами, не відносяться до ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища та не вказують на виконання ним обов`язку з ліквідації безхазяйних відходів між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області, координати: 47.955670, 35.281112, та не є підтвердженням належним чином виконання делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Враховуючи недоцільність і безпідставність наданих відповідачем у відзиві доказів, беручи до уваги норми чинного законодавства на які посилається позивач, вважаємо вину відповідача доведеною, а шкоду, завдану навколишньому природному середовищу.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

28.03.2025 судом ухвалено рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, який реалізовує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (нова редакція, затверджена наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 31), Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України.

Статтею 2 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення (ст. 1 Закону України «Про охорону земель»).

Стаття 35 цього ж Закону зобов`язує власників і землекористувачів, в тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від забруднення, уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно з частинами першою та другою статті 45 Закону України «Про охорону земель» господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону України «Про охорону земель» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно- заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Законом України «Про відходи» визначено правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними; виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів; власник відходів - фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами; побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; тверді відходи - залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про відходи» суб`єктами права власності на відходи є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, Автономна Республіка Крим і держава. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» псування земель - це порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість.

Михайлівська сільська об`єднана територіальна громада Вільнянського району Запорізької області утворена у лютому 2018 року внаслідок об`єднання двох сільських рад: Михайлівської сільської ради та Люцернянської сільської ради з населеними пунктами, в тому числі, село Михайлівка та село Криничне.

Відповідно до постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року було утворено Запорізький район Запорізької області. До його складу увійшли: Запорізька, Вільнянська міські, Кушугумська, Новомиколаївська, Тернуватська, Комишуваська селищні, Матвіївська, Михайлівська, Михайло-Лукашівська, Павлівська, Петро-Михайлівська, Біленьківська, Долинська, Новоолександрівська, Степненська, Широківська, Таврійська сільські територіальні громади.

Таким чином, до складу Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області входять території населених пунктів села Михайлівка та села Криничне.

Підставою для звернення з позовом стало виявлення факту псування земель на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), що є порушенням статей 35, 46 Закону України «Про охорону земель», статті 96 Земельного кодексу України, ст. 57 Закону України «Про управління відходами», ст. 211 ЗКУ, ст. 56 Закону України «Про охорону земель», ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

На підставі вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стягнення з Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з вимогами про стягнення на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 192 318 грн 75 коп. збитків, заподіяних порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності було предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 339 (зі змінами), пункту 2 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 31, пункту 21 «Змін до Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році», затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023№ 159 (зі змінами), наказів Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області): від 09.08.2024 № 654, від 16.08.2024 № 665 у період з 12.08.2024 по 22.08.2024, проведено планову перевірку додержання Михайлівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, в частині здійснення делегованих їй повноважень органів виконавчої влади, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Перевіркою встановлено неналежне виконання Михайлівською сільською радою Запорізького району Запорізької області делегованих їй повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Так, під час візуального обстеження території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), встановлено факт псування земель, а саме: виявлено місце несанкціонованого розміщення відходів різного морфологічного складу (комунальні та будівельні відходи, відходи рослинного походження, паперу пластмаси, тощо) на відкритому ґрунті, загальною площею 15000 м2 (100м х 150м), орієнтовною висотою 0,5 м. Заміри проводились держповіреною рулеткою у світлий час доби. Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції було проведено відбір проб вмісту забруднюючих речовин в ґрунтах. Відібрано 2 проби ґрунту, що зафіксовано в Акті відбору проб ґрунтів від 14.08.2024 № 34-24/З.

За результатами вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів встановлено наднормативний вміст забруднюючих речовин, що є порушенням статей 35, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», статті 96 Земельного Кодексу України. Показники вимірювань зафіксовано Протоколом вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 60-24/З від 23.08.2024.

Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області листом від 12.09.2024 року №8-8-0.37.1-3398/2-24 повідомило позивача, що відповідно до ст. 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється за рішенням відповідного органу, який розпоряджається землями.

Земельна ділянка, яка знаходяться на території між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району, за межами населеного пункту (згідно доданої карти-схеми), не сформована та відомості з Державного земельного кадастру відсутні. Нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки не проведена. Надати витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не можливо.

Водночас, як зазначено в листі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 105 «Про проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок» нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Запорізькій області станом на 01.01.2024 становить 26258,18 грн за 1 га.

На підставі протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів № 60- 24/З від 23.08.2024 та проведеного аналізу, встановленого наднормативного вмісту забруднюючих речовин, відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 року № 171, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 року за № 285/2725 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04 квітня 2007 року № 149, Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів від 04 листопада 2020 року № 241), проведено розрахунок завданої шкоди.

Так, з урахуванням даних Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, розмір шкоди, спричиненої державі внаслідок бездіяльності посадових осіб Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що спричинило забруднення земельних ресурсів, складає 192318 грн 75 коп.

Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на адресу Михайлівської сільської ради направлено претензію за вих. №4506/10-06/06/2-34 від 16.10.2024 року, якою запропоновано в добровільному порядку сплатити завдану шкоду на відповідні бюджетні рахунки у розмірі 192 318 грн 75 коп.

Своєю відповіддю Михайлівська сільська рада відмовила Інспекції в добровільному відшкодуванні шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: пункту 1 підпункту б) статті 33 «Повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використання і охорони природних ресурсів загальнодержавного і місцевого значення, відтворення лісів. Однак, не зрозуміло та не підтверджено документально як орган місцевого самоврядування здійснив забруднення та засмічення земельної ділянки, що розташована між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області. Відповідач повідомив Інспекцію, що висунуті вимоги з добровільної сплати шкоди, завданої державі засміченням та забрудненням земельних ресурсів, є такими, що не підлягають задоволенню. Збитки залишились не сплаченими.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. «ї» ст. 15, ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням природоохоронного та земельного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Частиною першою п. 6 ст. 33 вказаного Закону України до делегованих повноважень відносяться виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, в тому числі, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері управління побутовими відходами; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» організація благоустрою населених пунктів входить до компетенції міських, сільських і селищних рад.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється міськими, сільськими та селищними радами та їх виконавчими органами.

Статтею 19 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать, зокрема, організація і здійснення землеустрою, координація здійснення землеустрою та контроль за використанням і охороною земель комунальної власності.

Окрім цього, згідно з п.1.б.1 статті 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; г) затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням; д) вжиття заходів для стимулювання суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері поводження з відходами; е) вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами; є) координацію діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, що знаходяться на їх території, в межах компетенції; з) здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території; и) ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів; і) сприяння роз`ясненню законодавства про відходи серед населення, створення необхідних умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини; ї) здійснення інших повноважень відповідно до законів України; й) надання згоди на розміщення на території села, селища, міста місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, сфера екологічного впливу функціонування яких згідно з діючими нормативами включає відповідну адміністративно- територіальну одиницю; м) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з виробничими та побутовими відходами відповідно до закону та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Також, згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території в межах наданих повноважень.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» в умовах воєнного, надзвичайного стану та оголошення зони надзвичайної екологічної ситуації, регуляторна діяльність здійснюється з урахуванням обмежень прав і свобод людини і громадянина, які в умовах воєнного стану встановлюються відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Таким чином, повноваження органу місцевого самоврядування та його виконавчих органів щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення є діючими і не обмеженими станом на день виявлення і фіксації порушення.

Відповідно до статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за псування земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Частиною 1 ст. 167 Земельного кодексу України встановлено, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Згідно з п. б ч.1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про відходи", підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Частиною другою статті 68 цього Закону встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.

Згідно із частиною третьою, четвертою статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною першою статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Відшкодування збитків завданих унаслідок порушення екологічного законодавства здійснюється у спосіб відновлення майнового стану суб`єктів екологічних правовідносин за рахунок інших суб`єктів правопорушників вимог екологічного законодавства і має компенсаційний характер, а також застосовується як вид майнової відповідальності -екологічно-правова санкція відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", як за порушення екологічно-правових зобов`язань у межах договірної відповідальності, так і за порушення встановлених вимог щодо раціонального використання природних ресурсів, охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки у межах позадоговірної відповідальності.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини відповідно до частини другої цієї статті.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи:

1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

4. Вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як свідчать матеріали справи засмічена земельна ділянка знаходиться на території Михайлівської сільської об`єднаної територіальної громади - об`єднаної територіальної громади в Україні, у Вільнянському районі Запорізької області з адміністративним центром - - село Михайлівка.

До складу громади входять, в тому числі, село Криничне та Михайлівка.

Обстежувана земельна ділянка, згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, знаходяться на території між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району, за межами населеного пункту (згідно доданої карти-схеми), не сформована та відомості з Державного земельного кадастру відсутні.

Згідно з Актом, складеним за результатами проведення огляду (обстеження) місця заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок надзвичайних ситуацій, подій, збройної агресії Російської Федерації від 22 серпня 2024 р. № 22-06/1- 11/24 під час візуального обстеження території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), встановлено факт псування земель, а саме: виявлено місце несанкціонованого розміщення відходів різного морфологічного складу (комунальні та будівельні відходи, відходи рослинного походження, паперу пластмаси, тощо) на відкритому ґрунті, загальною площею 15000 м2 (100м х 150м), орієнтовною висотою 0,5 м.

Засміченням земельної ділянки завдано збиток, що відповідно розрахунку, проведеного на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 року № 171, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 року за № 285/2725 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04 квітня 2007 року № 149, Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів від 04 листопада 2020 року № 241) склав 192 318 грн 75 коп.

Чинним законодавством передбачено прямий обов`язок відповідача зі здійснення контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.

Таким чином, допустивши засмічення та забруднення земельної ділянки, що перебуває у його віданні, відповідач порушив чинне законодавство та покладений на нього обов`язок.

Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 420/2910/22 визначено, що абзацом другим розділу І Закону України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» першопричинами екологічних проблем України визначено, зокрема неефективну систему державного управління у сфері охорони навколишнього природного середовища та регулювання використання природних ресурсів, зокрема неузгодженість дій центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, незадовільний стан системи державного моніторингу навколишнього природного середовища; незадовільний контроль за дотриманням природоохоронного законодавства та незабезпечення невідворотності відповідальності за його порушення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 6 липня 2021 року у справі № 922/3025/20, закріплений обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України у взаємозв`язку з закріпленим в законі принципом щодо обов`язковість додержання встановлених екологічних правил при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу у забезпеченні реалізації зазначених положень. З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від недотримання зазначених положень, державні органи повинні діяти у найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.

Крім того, Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2021 року «Про виклики і загрози національній безпеці України в екологічній сфері та першочергові заходи щодо їх нейтралізації», введеним у дію Указом Президента України від 23 березня 2021 року № 111/2021, наголошено на тому, що високий рівень ризиків для природних екосистем та здоров`я населення, зумовлений, зокрема значним забрудненням довкілля через техногенне навантаження, нераціональне використання природно-ресурсного потенціалу, значні обсяги накопичених в Україні відходів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.08.2018 №909/976/17, постановах Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, 19.09.2018 у справі №925/382/17.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 76 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач довів правомірність заявлених позовних вимог

Позовні вимоги підтверджуються доказами, наданими позивачем, а саме: актом, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 22-06/1- 11/24 від 22.08.2024; Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) № 654 від 09.08.2024; Наказом Державної екологічної інспекції (Запорізька та Херсонська області №665 від 16.08.2024; Актом відбору проб грунтів № 34-24/3 від 14 серпня 2024 року; протоколом вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 23 серпня 2024 року №60-24/3; запитом №3347/03/01-03/06/2-34 від 14.08.2024 року до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області; листом Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 12.09.2024 року №8-8-0.37.1-3398/2-24; розрахунком розміру шкоди №102-06/1-12 від 11.10.2024.

Відповідачем, в свою чергу, не спростовано належними доказами відсутність підстав для відшкодування збитку, завданого засміченням земельної ділянки, яка знаходиться на території Михайлівської сільської об`єднаної територіальної громади, у Вільнянському районі Запорізької області.

При цьому, суд враховує, що частинами першою- третьою статті 12 Закону України «Про відходи» визначено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними. З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік.

Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставами для визначення відходів безхазяйними та їх обліку можуть бути: повідомлення власників або користувачів земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи; звернення (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації; результати інспекційних перевірок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, державної санітарно- епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування.

Частиною одинадцятою статті 12 Закону України «Про відходи» також визначено, що у разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів (ч.10). У разі потреби для визначення власника безхазяйних відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти і експерти.

Порядок поводження з безхазяйними відходами регламентується статтею 12 Закону України «Про відходи» та Постановою Кабінету Міністрів України №1217 від 03.08.1998р а саме: 1. Безхазяйними вважаються відходи, що не мають власника або власник яких невідомий (далі - відходи). 2. Власники або користувачі земельних ділянок, на яких виявлено відходи, зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про них місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування. 3. Заяви (повідомлення) про факти виявлення відходів розглядаються на черговому (позачерговому) засіданні постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами (далі - комісія). 4. Комісія визначає кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вживає заходів до визначення власника відходів. 5. За результатами своєї роботи комісія складає акт, який передається до місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування для вирішення питання про подальше поводження з відходами. 6. На підставі акту комісії місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування приймають рішення щодо подальшого поводження з відходами та в разі необхідності порушують справу про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про відходи, та відшкодування заподіяної шкоди. 7.У разі визначення власника відходів він несе повну відповідальність за додержання умов поводження з ними та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище відповідно до положень Закону України "Про відходи".

Станом на сьогоднішній день особу (фізичну чи юридичну), що вчинила засмічення та забруднення земельної ділянки на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), не встановлено. Інформація про вчинення відповідачем дій, направлених на встановлення такої особи, в Інспекції відсутня.

Щодо посилань відповідача на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.12.2024 в справі № 314/3937/24, яким адміністративний позов ОСОБА_1 , голови Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення № 25/03/1-06 від 26.08.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.52 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн вирішено скасувати, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності ст.52 КУпАП закрити, слід зазначити наступне.

Підставою звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) стало складання державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізької та Херсонської області) Москаленком С.С. відносно неї постанови про адміністративне правопорушення за № 25/03/1-06 від 26.08.2024 року, притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.52 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівниками Інспекції став факт невжиття головою Михайлівської сільради ОСОБА_1 заходів щодо недопущення несанкціонованого розміщення відходів різного морфологічного складу (переважно тверді побутові відходи) на земельній ділянці площею 15000м2, яка розташована між селом Михайлівка та селом Криничне Запорізького району, Запорізької області, що призвело до засмічення земельної ділянки.

В даному випадку, відповідач помилково ототожнює дії/бездіяльність окремої посадової особи органу місцевого самоврядування, з обов`язками та повноваженнями органу самоврядування та його виконавчих органів, визначених законодавцем щодо питань охорони, захисту навколишнього природного середовища, земель, які перебувають у його віданні.

Надані відповідчем договори свідчать лише вчинення ним дій з забезпечення поточного вивозу та утилізації побутових відходів та сміття на території селищної ради, однак жодним чином не вказують на здійснення ним заходів з ліквідації спірного сміттєзвалища.

Відповідачем лише вказується на факт відсутності коштів для ліквідації сміттєзвалища безхазяйних відходів між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області (координати: 47.955670, 35.281112), вчинення дій з укладання договорів по їх ліквідації, однак доказів фактичного виконання цих договорів не надано.

Надані докази вчинення відповідачем дій у сфері поводження з відходами, не відносяться до ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища та не вказують на виконання ним обов`язку з ліквідації безхазяйних відходів між селами Михайлівка та Криничне Запорізького району Запорізької області, координати: 47.955670, 35.281112, та не є підтвердженням належним чином виконання делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Інші доводи відповідача спростовуються вищевикладеним.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за позовом відноситься на відповідача.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ідентифікаційний код юридичної особи 04353238 (вул. Слободчикова, 17, с. Михайлівка, Запорізький район, Запорізька область, 70030) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (вул. Незалежної України, буд. 72-А, м. Запоріжжя, 69035) 192 318 (сто дев`яносто дві тисячі триста вісімнадцять) грн 75 коп. - збитків, заподіяних порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності за наступними реквізитами: отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ с.Михайлівка/24062100, рахунок (IBAN) UA0008433, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності». Видати наказ.

3. Стягнути з Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (вул. Незалежної України, буд. 72-А, м. Запоріжжя, 69035) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (вул. Незалежної України, буд. 72-А, м. Запоріжжя, 69035) кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. за наступними реквізитами: одержувач - Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області), рахунок: IBAN UA 0104314, Код . Казначейство України (ел. адм. подат.). Видати наказ.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 28.03.2025.

Суддя А.О. Науменко