ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" березня 2025 р. м. Одеса № 916/801/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

розглянувши матеріали заяви за вх.№822/25 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В:

04.03.2025 Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

06.03.2025 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи залишено без руху та заявнику встановлено 10 (десятиденний) строк з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме - надати суду: декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021-2024 роки, привівши їх у відповідність до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5, із зазначенням відомостей про членів сім`ї; банківські виписки про зарахування кредитних коштів на рахунок та подальші операції щодо погашення кредитів.

Ухвала суду від 06.03.2025 доставлена до електронного кабінету заявника 06.03.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документа.

18.03.2025 за вх.№8790/25 господарський суд одержав заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, в якій остання зазначає:

«щодо заповнення розділів декларацій, я зіткнулася з певними труднощами. У розділі ІІ (доходи) отримати дані від офіційних джерел неможливо через їхню конфіденційність згідно із Законом України «Про інформацію» доступ до довідок із податкової служби мають лише самі члени сім`ї, а я не маю їхніх цифрових підписів чи довіреностей. У розділі ІІІ (нерухомість) я надала витяги з Державного реєстру речових прав, які підтверджують мої дані. У розділі IV (незавершене будівництво) мені відомо, що таких об`єктів у родини немає. У розділі V (транспорт) я отримала інформацію через кабінет водія. У розділі VI (грошові активи) доступ до банківських даних обмежений законом про банківську таємницю. У розділі VII (цінне рухоме майно) офіційні дані відсутні через брак реєстрації. У розділі VIII (нематеріальні активи) та IX (частки в капіталі) інформації немає через відсутність таких активів чи відмови родини її надати. У розділі Х (застава) витяги з реєстрів підтверджують відсутність обтяжень. У розділах XIXII (майно в інших осіб чи від інших осіб) члени сім`ї запевнили, що такого немає. У розділі XIII (спільне майно) я вказала дані на основі витягів, а в розділі XIV (зобов`язання) родина не надала відомостей. Я зверталася до доступних джерел і членів сім`ї, але зіткнулася з об`єктивними обмеженнями, адже держава не створила єдиного механізму для отримання таких даних фізичною особою. Прошу суд врахувати ці зусилля та визнати подані декларації належно заповненими в межах моїх можливостей;

- щодо вимоги надати банківські виписки про зарахування кредитних коштів і операції з погашення кредитів, я вважаю її складною для виконання в контексті підтвердження заборгованості. Такі документи не є прямими доказами наявності боргу це підтверджують уже надані мною договори, довідки та виписки, які я подала до справи. Усе, що у мене є на цей момент, я надала, і зобов`язуюся долучити будь-які додаткові документи, які отримаю в майбутньому. Моя позиція відкрита: я прагну чесного розгляду і не маю наміру щось приховувати. Прошу суд врахувати, що надані мною докази достатні для підтвердження заборгованості на цьому етапі».

Суд, дослідивши надану заяву про усунення недоліків, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2, 3 статті 13 ЦК України).

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 частини третьої статті 116 КУзПБ), а в разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини 4 статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною 7 статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини 8 статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності (подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 31.01.2024 у cправі №911/2140/22, від 15.02.2024 у справі №904/7413/21, від 25.01.2024 у справі №916/1575/21, від 18.04.2024 у справі №920/1398/21).

Щодо належності декларацій, то суд допускає, що перелічені недоліки можуть бути встановлені та виправлені під час процедури перевірки декларацій керуючим реструктуризацією.

Натомість, окрім іншого, відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 не додала первинних документів на підтвердження заборгованості за зобов`язаннями в сумі 1 357 283,29 грн.

На переконання заявника надання документів, що підтверджують факти наявності фінансових зобов`язань перед кредиторами є надто складним завданням.

До заяви заявниця додала кредитну історію (кредитний звіт).

Однак самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Таким чином, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у cправі №917/1604/21.

Окремо суд звертає увагу, що надання банківських виписок на підтвердження отримання кредитних коштів, здійснення операцій з погашення заборгованості не є складним завданням. Як правило, кредитні кошти від мікрофінансових організацій зараховуються на карткові рахунки позичальника, а використовуючи систему банкінгу (у тому числі її використання на особистому телефоні), яка надає можливість скористатися такими послугами, як:

- блокування картки клієнтом, наприклад, в разі викрадення або втрати;

- виписки за рахунками;

- інформація про інші відкриті банківські продукти (платіжні картки, депозити, кредити, інше);

- платежі в межах банку;

- платежі в національній валюті в межах країни;

- оформлення заяв на підключення до інших послуг (sms-банкінг, картки, депозити, кредити, інше);

отримання виписки є стандартною процедурою і не містить жодних складнощів.

Ненадання боржником належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення кредитних операцій унеможливлює встановлення правомірності підстав звернення з заявою про неплатоспроможність (ст. 115 КУзПБ) та свідчить про недобросовісність заявниці (з огляду на просту процедуру отримання виписки).

Враховуючи те, що заявником вказані в ухвалі Господарського суду Одеської області від 06.03.2025 недоліки не усунено, і такі недоліки є суттєвими та безпосередньо впливають на визначення правомірності підстав звернення до суду, господарський суд повертає заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Керуючись ст.ст. 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вх.№822/25 від 04.03.2025 у справі №916/801/25 повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали

Повну ухвалу складено 24.03.2025.

Суддя Т.Г. Деркач