УХВАЛА

м. Київ

21.03.2025Справа № 910/3303/25

Суддя господарського суду міста Києва Ломака Вікторія Сергіївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Грибовського Богдана Станіславовича про стягнення 13 000,00 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість за договором про надання кредиту (електронна форма) від 01.10.2024 № 449375-КС-022,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - заявник, Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Грибовського Богдана Станіславовича (далі - боржник, Підприємець) про стягнення 26 000,00 грн. заборгованості за кредитом за договором про надання кредиту (електронна форма) від 01.10.2024 № 449375-КС-022, 20 566,00 грн. заборгованості за процентами, 5 200,00 грн. заборгованості за комісією та 13 000,00 грн. штрафу.

21.03.2025 року господарський суд міста Києва видав судовий наказ про стягнення з боржника на користь заявника 26 000,00 грн. заборгованості за кредитом за договором про надання кредиту (електронна форма) від 01.10.2024 № 449375-КС-022, 20 566,00 грн. заборгованості за процентами, 5 200,00 грн. заборгованості за комісією та 242,24 грн. витрат по сплаті судового збору.

При цьому, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Підприємця 13 000,00 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість за договором про надання кредиту (електронна форма) від 01.10.2024 № 449375-КС-022, з урахуванням такого.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України (надалі ГПК України), зокрема, розділом II «Наказне провадження».

Частина друга статті 12 ГПК України визначає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Положеннями частини першої статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої третьої статті 147 ГПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з частиною першою статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 152 ГПК України визначено у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Частиною другою статті 154 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У силу пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, беручи до уваги те, що заявником нарахований до стягнення з Підприємця штраф за період воєнного стану в Україні, дію якого указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Підприємця 13 000,00 грн. штрафу.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Грибовського Богдана Станіславовича про стягнення 13 000,00 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість за договором про надання кредиту (електронна форма) від 01.10.2024 № 449375-КС-022.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (21.03.2025 року) та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Ломака