РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2025Справа № 910/14247/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Бориспільське лісове господарство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ - ЛІС»

про стягнення 210623,98 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Бориспільське лісове господарство» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ - ЛІС» про стягнення 210623,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №125/1 від 30.06.2021 в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 210623,98 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відповіді на відзив та заперечення (якщо такі буде подано) - протягом 5 днів з дня отримання відзиву та/або відповіді, для подання третіми особами письмових пояснень з приводу заявлених вимог - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання .

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.11.2024 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дійсну станом на дату винесення ухвали про відкриття провадження у справі, а саме: 03022, Україна, м. Київ, вул. Максимовича Михайла, буд. 2.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «ЗЕТ - ЛІС» у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 25.11.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ТОВ «ЗЕТ - ЛІС» в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2021 між позивачем (далі - продавець) та відповідачем (далі - покупець) укладено Договір закупівлі необробленої деревини №125/1 (далі - Договір) відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та способом, вказаними в цьому Договорі. (п.1.1. Договору)

Товаром по цьому договору є необроблена деревина, стандартизована в лоти, та реалізована під час редукційну. (п.1.3. Договору)

Відповідно до п.2.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 30.09.2021 загальна вартість товару, що є предметом цього Договору становить сукупну суму всього товару, що буде поставлений впродовж всього терміну дії цього Договору, згідно всіх накладних.

Згідно з п.2.2. Договору по факту готовності партії товару, продавець надає покупцеві повідомлення про готовність товарної партії та запрошення на відбір товару (до відвантаження).

Покупець протягом 3 робочих днів з моменту отримання запрошення, при необхідності, проводить відбір товару. За результатами проведеного відбору складається Специфікація та при необхідності акт відбору. В разі, якщо відбір товару покупцем не проводиться, рахунок виставляється продавцем через три дні з моменту направлення покупцю запрошення. (п.2.3. Договору)

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що покупець здійснює оплату (передоплату 100% вартості) кожної партії товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 3 банківських днів після дня отримання рахунку (рахунків).

Повідомлення про готовність партії товару та запрошення на відбір товару здійснюється продавцем шляхом направлення покупцю телефонограми, факсу, електронного листа, поштового листа тощо. (п.2.7. Договору)

Відповідно до п.3.3. Договору продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві товар після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару. Під час передачі товару продавець надає покупцеві наступні документи:товарно-транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура.

Згідно з п.3.4. Договору датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

Відповідно до п.7.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 30.09.2021 даний Договір діє з 30.06.2021 по 30.10.2021.

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 193 Господарського кодексу України, передбачається, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положень ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Позивач зазначив, що ним було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1193630,69 грн, а відповідачем здійснено частково оплату на загальну суму 1071404,46 грн.

На підтвердження поставки позивачем товару та отримання його відповідачем, позивачем додано до матеріалів справи товарно-транспортні накладні на загальну суму 965625,12 грн, а саме №301658 від 05.10.2021 на суму 90787,20 грн; №301585 від 09.09.2021 на суму 108822,90 грн; №301620 від 16.09.2021 на суму 106422,30 грн; №238339 від 23.07.2021 на суму 115682,94 грн; №275870 від 08.10.2021 на суму 92199,30 грн; №333656 від 16.07.2021 на суму 112318,20 грн; №294/39 від 04.08.2021 на суму 110395,32 грн; №190557 від 12.08.2021 на суму 106830 грн; №333718 від 19.08.2021 на суму 122166,96 грн.

Суд зазначає, що в наданих позивачем товарно-транспортних накладних в графі «Деревину одержав» відсутні реквізити доручення на отримання товару, прізвища та ініціалів особи, яка отримує товар та назви документа, що посвідчує особу отримувача.

При цьому, товарно-транспортні накладні №301658 від 05.10.2021, №301585 від 09.09.2021, №301620 від 16.09.2021, №294/39 від 04.08.2021, №333718 від 19.08.2021 взагалі не містять графи «Деревину одержав» та відомості щодо одержання деревини.

Крім того, позивачем не надано суду доказів повідомлення про готовність товарної партії та запрошення відповідача на відбір товару (до відвантаження), що передбачено п.2.2. Договору.

Також, на підтвердження наявності за відповідачем заборгованості у розмірі 210623,98 грн та на підтвердження здійснення відповідачем часткової оплати товару, позивачем надано суду Акти звірки взаємних розрахунків за період 2021 року станом на 31.12.2021 відповідно до якого позивачем було поставлено товар на суму 1193630,69 грн, відповідачем оплачено на суму 1071404,46 грн, а заборгованість відповідача перед позивачем становить 220623,98 грн, а також Акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2024 по 14.11.2024 станом на 14.11.2024 відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 210623,98 грн.

В той же час, загальна вартість товару за товарно-транспортними накладними доданими позивачем до матеріалів справи становить 965625,12 грн

Суд зазначає, що акт звірки не є первинним документом та беззаперечним доказом у підтвердження заборгованості.

Також, суд звертає увагу на те, що надані Акти звірки взаємних розрахунків не підписані зі сторони відповідача, доказів їх направлення відповідачу матеріали справи не містять.

Крім того, у вказаному Акті звірки за період 2021 року, окрім відомостей про поставку товару за ТТН, які додані до матеріалів справи, містяться відомості й про інші поставки.

Позивачем не надано суду ані рахунків-фактури на оплату товару з доказами їх направлення відповідачу, ані належних та допустимих доказів оплати відповідачем товару за наявними в матеріалах справи ТТН, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити факт здійснення відповідачем оплат саме за спірними ТТН, так само, як і позбавлений можливості встановити в якому розмірі та яку поставку було оплачено. При цьому Договором передбачено, що поставка товару позивачем здійснюється після проведення відповідачем 100% переоплати за партію товару.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено суду наявності заборгованості відповідача у заявленому розмірі, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 24.03.2025.

Суддя Я.В. Маринченко