ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025м. ДніпроСправа № 904/392/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: Салюк С.М.

від відповідача: Білозерцев О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" (25004, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Покровська, будинок 50; ідентифікаційний код 36098428)

до відповідача Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (49008, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Криворізька, будинок 1; ідентифікаційний код 14308368)

про стягнення заборгованості за договором №289/66-2024 від 03.06.2024 у загальному розмірі 1 151 414,43 грн

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

30.01.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" (далі - позивач) до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (далі - відповідач) надійшла позовна заява про стягнення заборгованості за договором №289/66-2024 від 03.06.2024 у загальному розмірі 1151 414,43 грн, відповідно до якої позивач просить суд:

- стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" 1 151 414,43 грн, з них 1 055 274,60 грн - вартість виконаних, прийнятих та неоплачених робіт за договором №289/66-2024 від 03.06.2024; 78 141,62 грн - інфляційні витрати; 17 998,21 грн - три відсотки річних;

- стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" 47 271,25 грн понесених ним судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати робіт, виконаних позивачем по договору №289/66-2024 від 03.06.2024, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в сумі 1 055 274,60 грн, нараховано інфляційні втрати за період з липня по грудень 2024 року у розмірі 78 141,62 грн та 3% річних за період з 05.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі 17 998,21 грн.

Правові підстави позову: статті 11, 509, 526, 610, 625, 629, 837, 838, 843, 875, 882 Цивільного кодексу України.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач по справі погоджується із аргументами, які навів позивач у позовній заяві стосовно наявності основного боргу в розмірі 1 055 274,60 грн, а також нарахованих інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Однак відповідач просив суд зменшити суму заявлених позовних вимог позивачем на 175 879,10 грн, обгрунтовуючи тим, що позивач зобов`язаний сплатити відповідачу господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі, який дорівнює розміру ПДВ незареєстрованої позивачем податкової накладної.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

30.01.2025 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" (далі - позивач) до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (далі - відповідач) надійшла позовна заява про стягнення заборгованості за договором №289/66-2024 від 03.06.2024 у загальному розмірі 1151 414,43 грн, відповідно до якої позивач просить суд:

- стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" 1 151 414,43 грн, з них 1 055 274,60 грн - вартість виконаних, прийнятих та неоплачених робіт за договором №289/66-2024 від 03.06.2024; 78 141,62 грн - інфляційні витрати; 17 998,21 грн - три відсотки річних;

- стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" 47 271,25 грн понесених ним судових витрат.

31.01.2025 ухвалою суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" про стягнення заборгованості за договором №289/66-2024 від 03.06.2024 у загальному розмірі 1 151 414,43 грн - залишено без руху.

06.02.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою засобів поштового зв`язку надійшов лист (вх. суду №5442/25 від 06.02.2025) про усунення недоліків.

06.02.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18.02.2025 о 12:00 год.

18.02.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 05.03.2025 о 12:00 год. у зв`язку з неявкою відповідача.

28.02.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №8720/25 від 28.02.2025), відповідно до якого він просив суд продовжити термін підготовчого провадження у справі та підготовче засідання, яке призначено на 05.03.2025, провести без присутності представника відповідача.

05.03.2025 у підготовчому засіданні протокольно судом частково задоволено зазначене клопотання відповідача, визнано передчасним клопотання в частині продовження терміну підготовчого провадження у справі та задоволено в частині проведення підготовчого засідання без участі відповідача.

05.03.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 12.03.2025 о 11:00 год. у зв`язку з неможливістю вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, а також з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами.

12.03.2025 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження. Постановлено справу призначити до судового розгляду по суті в засіданні на 20.03.2025 об 11:00 год., попереджено учасників справи про те, що відповідно до пункту 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

20.03.2025 в судовому засіданні, яке відбулося за участі представників позивача та відповідача, судом розглянуто справу по суті та повідомлено учасників справи про оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення та його проголошення в судовому засіданні 26.03.2025 о 12:40 год.

У судове засідання 26.03.2025 повноважні представники сторін не з`явилися. Про дату час, та місце судового засідання повідомлені належним чином.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у цій справі виник з приводу невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати за виконані ремонтні роботи за договором, що призвело до утворення заборгованості та нарахування 3% річних, інфляційних втрат.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору між сторонами, його умови;

(2) Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо ремонтних робіт та їх вартість;

(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати робіт та наявність заборгованості;

(4) Правомірність нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

(5) Вирішення питання про обгрунтованість вимог в частині судових витрат.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, на підставі яких суд встановив такі обставини.

1. Укладення та умови договору

03.06.2024 між Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" (далі - позивач, замовником) укладено договір №289/66-2024 (далі - договір, а.с. 6-8), відповідно до умов пункту 1.1. якого підрядник взяв на себе зобов`язання виконати поточний ремонт покриття покрівлі корпусу №9 цех №5 Інв. №0009 за адресою: Дніпро, вул. Криворізька, 1, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, а також прийняти від підрядника закінчені роботі та сплатити їх.

Відповідно до пункту 2.1. договору загальна договірна ціна робіт складає: всього без ПДВ: 879 395,50 грн; ПДВ: 175 879,10 грн; всього з ПДВ: 1 055 274,60 грн та визначається на підставі розрахунків до договірної ціни та локального кошторису (додаток №1), які є невід`ємними до договору на виконання робіт.

Ціна є динамічною, та може бути змінена сторонами договору в наступних випадках: при зміні обсягів та складів робіт; при виникненні обставин непереборної сили (форс-мажор); при зростанні цін на матеріали (пункт 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору встановлено, що у разі виникнення необхідності зміни вартості робіт, сторона що ініціює такі зміни, зобов`язана повідомити іншу сторону і погодити з нею доповнення до договору, до початку строку виконання робіт, вартість виконання яких підлягає коригуванню.

Згідно із пунктом 3.1. договору розрахунку за виконані роботи проводяться на підставі акту-здачі прийняття робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість робіт (форма КБ-3), складених з урахуванням фактично виконаних обсягів робіт, державних одиничних розцінок вартості цих робіт та існуючих в державі порядку і нормативних актів з питання ціноутворення. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник має право відмовитися від прийому виконаних робіт, надавши підряднику мотивовану відмову у письмовій формі, якщо на його думку, роботи не відповідають умовам цього договору.

Замовник зобов`язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше 3-х календарних днів від дати підписання сторонами акту-здачі прийняття робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість робіт (форма КБ-3) (пункт 3.2. договору).

Розділом 4 договору передбачено, що замовник зобов`язаний:

- сприяти підряднику в порядку, встановленому договором підряду, у виконанні робіт;

- прийняти в установленому порядку та оплати виконані роботи;

- негайно повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі у письмовій формі;

- сплатити неустойку, відшкодувати шкоду та моральну шкоду в разі невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за договором підряду, якщо він не доведе, що порушення договору сталося не з його вини;

- виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені договором підряду Цивільним і Господарськими кодексами України та іншими актами законодавства.

Також розділом 4 договору передбачено, що підрядник зобов`язаний:

- передати замовнику у порядку, передбаченому законодавством та договором підряду, закінчені роботи;

- своєчасно усувати недоліки робіт, допущені з його вини;

- відшкодувати відповідно до законодавства завдані замовнику збитки;

- інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за договором підряду, обставин що перешкоджають його виконання, а також про заходи, необхідні для їх усунення;

- виконати належним чином інші зобов`язання, передбачені договором підряду Цивільним і Господарськими кодексами України та іншими актами законодавства.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що строк виконання робіт визначається наступним чином: початок робіт: впродовж 3-х календарних днів від дати підписання договору; закінчення робіт: не пізніше 30.12.2024.

Відповідно до пункту 11.1. приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, встановленому нормативними актами та договорами.

Згідно із пунктом 11.2. після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт, замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.

Пунктами 12.1, 12.2. договору передбачено, що порушення зобов`язань за договором є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України. Застосування господарських санкцій до сторони, яка порушила зобов`язання за договором, не звільняє її від виконання зобов`язань.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Виконання позивачем договірних зобов`язань

Виконання позивачем своїх зобов`язань щодо ремонтних робіт по договору підтверджується актом №1 приймання будівельних робіт (форма КБ-2в) за червень 2024 року на суму 1 055 274,60 грн (а.с. 19-21), який підписано представниками обох сторін, відповідач не висловлював жодних претензій щодо обсягу, якості та/або строків виконання робіт.

Також вартість виконаних робіт на суму 1 055 274,60 грн підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) за червень 2024 року (а.с. 18), яку підписано представниками обох сторін, відповідач не висловлював жодних претензій щодо обсягу, якості та/або строків виконання робіт.

3. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати робіт

Відповідно пункту 3.2. договору замовник зобов`язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше 3-х календарних днів від дати підписання сторонами акту-здачі прийняття робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість робіт (форма КБ-3).

Акт №1 приймання будівельних робіт (форма КБ-2в) за червень 2024 року та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) підписано сторонами 01 липня 2024 року.

Отже, враховуючи положення пункту 3.2. договору відповідач повинен був перерахувати кошти на розрахунковий рахунок позивача до 03.07.2024 року включно.

Таким чином відповідно до умов договору №289/66-2024 від 03.06.2024 строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Однак всупереч умов вказаного договору відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем будівельних робіт, а саме поточного ремонту покриття покрівлі корпусу №9 цех №5 Інв. №0009 за адресою: місто Дніпро, вулиця Криворізька, будинок 1, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 1 055 274,60 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення вказаної заборгованості за договором.

4. Нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

За несвоєчасне виконання зобов`язань Позивач здійснив розрахунок:

- інфляційних втрат за липень-грудень 2024 у розмірі 78 141,62 грн;

- 3% річних у розмірі 17 998,21 за період прострочення з 05.07.2024 по 31.12.2024.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості чи контррозрахунку, що свідчить про відсутність заперечень стосовно пред`явлених до нього вимог.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, підписавши договір про виконання робіт та погодивши умови останнього сторони керуючись свободою договору визначили зміст та обсяг прав кожного із них.

Суд зазначає, що укладений між сторонами договір №289/66-2024 від 03.06.2024 за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання статей 837 864 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частинами 1, 2 статті 853 Цивільного кодексу України, передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до приписів статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 253 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив наявність договірних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач як виконавець зобов`язується виконати ремонтні роботи, тоді як обов`язок відповідача як замовника прийняти та оплатити виконану роботу.

Позивач довів факт виконання ремонтних робіт по договору по замовленнях відповідача на загальну суму 1 055 274,60 грн, що підтверджується підписаними 01.07.2024 актом №1 приймання будівельних робіт (форма КБ-2в) за червень 2024 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3).

Не здійснення відповідачем оплати ремонтних робіт відповідно до п.3.2. договору не вважається відмовою останнього від договору.

В силу статті 854 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний оплатити виконану роботу після остаточної її здачі за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Судом встановлено, що відповідач свій обов`язок в частині оплати виконаних ремонтних робіт на суму 1 055 274, 50 грн - не виконав.

Оскільки акт №1 приймання будівельних робіт (форма КБ-2в) за червень 2024 року підписаний 01.07.2024 відповідачем без зауважень, це підтверджує факт прийняття робіт та виникнення у відповідача обов`язку оплатити їх вартість не пізніше 3-х календарних днів від дати підписання сторонами акту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасної оплати виконаних робіт, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 1 055 274, 50 грн

Щодо вимог про стягнення нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат за липень-грудень 2024 у розмірі 78 141,62 грн та 3% річних у розмірі 17 998,21 за період прострочення з 05.07.2024 по 31.12.2024 суд перевірив ці розрахунки та встановив, що вони здійснені з урахуванням положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування, є арифметично правильними.

Щодо позиції відповідача про необхідність зменшити суму заявлених позовних вимог позивачем на 175 879,10 грн, у зв`язку з тим, що позивач не виконав свій обов`язок щодо реєстрації податкової накладної, господарський суд зазначає наступне.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із вимогами частин першої та другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною четвертою та п`ятою статті 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 183 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За умовами частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 17.05.2021 у справі №910/18778/20, від 22.04.2019 у справі №914/2236/18, конструкція частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України вказує на її імперативність, тобто суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 зазначено, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, Господарським процесуальним кодексом України передбачена спеціальна процедура захисту (зустрічне позовне провадження) майнових прав відповідача, які він вважає порушеними з боку позивача, у зв`язку із взаємопов`язаністю такого спору із первісними позовними вимогами.

При цьому відповідач своїм правом, встановленим статтею 180 Господарського процесуального кодексу України, - не скористався, зустрічного позову до суду не подав.

Таким чином суд відхиляє доводи відповідача про зменшення суми заявлених позовних вимог позивачем на 175 879,10 грн та роз`яснює останньому право на звернення до господарського суду із вказаними позовними вимогами в окремому позовному провадженні.

Крім того судом проаналізовано пункт 9.1. укладеного між сторонами договору №289/66-2024 від 03.06.2024, яким передбачено, що в день виникнення податкових зобов`язань Підрядник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі, при цьому датою виникнення податкового зобов`язання виступає дата зарахування коштів Замовника на рахунок Виконавця.

Таким чином, оскільки Замовник на час розгляду справи не здійснив зарахування коштів на рахунок Виконавця, відповідно у позивача відсутній обов`язок складати та реєструвати податкову накладну до часу здійснення відповідачем розрахунку за договором підряду.

V. Висновки Суду

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного України та статті 20 Господарського кодексу України.

З огляду на це порушене право позивача на отримання повної оплати за виконані роботи підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача: 1 055 274,60 грн вартості виконаних, прийнятих та неоплачених робіт; 78 141,62 грн інфляційних втрат; 17 998,21 грн 3% річних.

VІ. Судові витрати

Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 17 271,25 грн покладаються на відповідача відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог.

Також позивач заявив до відшкодування 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2020 висловився проти задоволення витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн та просив суд зменшити їх розмір на 25 000,00 грн, тобто до 5 000,00 грн.

З цього приводу господарський суд зазначає наступне.

На підтвердження цих витрат до позовної заяви додано копії: договору про надання правничої допомоги №7-25 від 23.01.2025; акт про надану правничу допомогу від 13.03.2025; рахунок на оплату №7 від 23.01.2025; платіжну інструкцію №145 від 27.01.2025 про оплату 30 000,00 грн правової допомоги згідно рахунка №7 від 23.01.2025, без ПДВ.

В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги, виданий 28.01.2025 адвокату Салюку Сергію Миколайовичу (свідоцтво №000105 від 04.07.2017).

За умовами пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги №7-25 від 23.01.2025 виконавець Адвокатське бюро "Паритет" Сергія Салюка" зобов`язується здійснити представництво прав та законних інтересів клієнта Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" в господарському судочинстві (вирішення Господарським судом Дніпропетровської області справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" про стягнення грошових коштів за Договором №289/66-2024 від 3 червня 2024 року), а також в інших державних органах, зокрема органах державної виконавчої служби, перед фізичними та юридичними особами, з питань, пов`язаних як із необхідністю подати докази на час судового розгляду, так і примусовим виконанням судових рішень у даній справі, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Виконавець за потреби надає інші види правничої допомоги (консультації та роз`яснення з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (у т.ч. позовних заяв, заяв, пояснень, заперечень, клопотань і відводів, апеляційних і касаційних скарг тощо) спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення) клієнту з питань, що стосуються зазначеної справи.

13.03.2025 між клієнтом та адвокатським бюро було підписано акт про надану правничу допомогу, відповідно до якого на виконання умов договору виконавець надав клієнту правничу допомогу відповідно до договору про надання правничої допомоги від 23 січня 2025 року, а клієнт прийняв виконану роботу.

Вартість правничої допомоги становить 30 000,00 грн без ПДВ. Виконавець є платником єдиного податку 3 групи.

27.01.2025 позивач перерахував адвокатському бюро 30 000,00 грн згідно договору професійної правничої допомоги №7-25 від 23.01.2025, що підтверджене платіжною інструкцією №145 від 27.01.2025.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу господарський суд виходить з такого.

За змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодекс України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами.

При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову; обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги; а також час, витрачений адвокатом на виконання процесуальних дій.

З огляду на це, Суд дійшов висновку, що ця справа не є складною, оскільки вона: не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій.

У цій справі, відповідно до акту про надану правничу допомогу, адвокат Салюк Сергій Миколайович надав позивачу послуги зі складання заяв по суті (позовна заява, відповідь на відзив) та з процесуальних питань (клопотання про розподіл судових витрат), які не є складними, відповідач не заперечував факту наявності заборгованості та щодо розрахунків, заявлених до стягнення. Крім цього адвокат, здійснюючи представництво інтересів позивача, брав участь в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду: 18.02.2025 (тривалість 13 хвилин), 05.03.2025 (тривалість 13 хвилин), 12.03.2025 (тривалість 44 хвилин), 20.03.2025 (тривалість 58 хвилин).

Суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 30 000 грн є надмірною.

Враховуючи викладене, суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що справедливим і розумним розміром відшкодування витрат на правничу допомогу є 20 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73- 79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" до Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" про стягнення заборгованості за договором №289/66-2024 від 03.06.2024 у загальному розмірі 1 151 414,43 грн - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (49008, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Криворізька, будинок 1; ідентифікаційний код 14308368) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Контроль" (25004, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Покровська, будинок 50; ідентифікаційний код 36098428) 1 055 274,60 грн (один мільйон п`ятдесят п`ять тисяч двісті сімдесят чотири гривні шістдесят копійок) вартості виконаних, прийнятих та неоплачених робіт за договором №289/66-2024 від 03.06.2024, 78 141,62 грн (сімдесят вісім тисяч сто сорок одну гривню шістдесят дві копійки) інфляційних втрат, 17 998,21 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень двадцять одну копійку) 3% річних, 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) судових витрат на професійну правову допомогу та 17 271,25 грн (сімнадцять тисяч двісті сімдесят одну гривню двадцять п`ять копійок) судового збору.

У стягненні решти заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 26.03.2025.

Суддя Т.В. Іванова