РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2025Справа № 910/12801/24

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (Україна, 02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 13, оф. 222; ідентифікаційний код: 36046631)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Хаб" (Україна, 02081, м. Київ, вул. Сортувальна, буд. 2; ідентифікаційний код: 33994359)

про стягнення 731 667,40 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Хаб" (далі - відповідач) про стягнення 731 667,40 грн, з яких 488 484,20 грн заборгованості, 202 140,27 грн інфляційних втрат та 41 042,93 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки № 1512 від 15.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

13.11.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

13.11.2024 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яку 14.11.2024 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК-Хаб" (далі - покупець) було укладено Договір поставки № 1512 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товари за кодом ДК 021:2015 - 18110000-3 "Формений одяг" (Спеціальний одяг для працівників бригад екстреної медичної допомоги та аксесуари, визначені сторонами в Специфікації, що є Додатком №1 до Договору) (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах Договору.

Поставка товару здійснюється у термін, не пізніше 30 січня 2022 року (п. 3.6 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що ціна договору та ціна за одиницю товару зазначаються в Специфікації та включають в себе всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно із законодавством України та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору.

Розрахунок за постачання товару здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця на умовах часткової попередньої оплати. Покупець здійснює попередню оплату за товар в сумі 1 600 00,00 грн з ПДВ до 30.12.2021 року. Решта вартості товарів сплачується постачальнику протягом 3 (три) календарних днів з дати поставки та підписання уповноваженими представниками сторін відповідних видаткових накладних (п. 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та Договором.

Згідно з п. 5.2 Договору за порушення строків поставки товару або умов якості товару постачальник несе відповідальність та сплачує покупцю штрафні санкції, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання по строкам поставки товару стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 5 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, покупець, на вимогу постачальника, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до п. 5.5 Договору штрафні санкції (пеня, штраф) та збитки, нараховані постачальнику покупцем згідно з цим розділом договору, сплачуються постачальником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги, яку складає покупець та надсилає постачальнику в порядку передбаченому договором. Несплата постачальником штрафних санкцій (пені, штрафу) та збитків у встановлені договором строки надає право покупцю не здійснювати оплату за поставлений товар або його частину, до моменту виконання постачальником свого обов`язку щодо сплати штрафних санкцій та/або збитків. Відмова покупця від сплати товару у наведеному випадку не є порушенням свого обов`язку за договором та звільняє останнього від будь-якої відповідальності з цим пов`язаної.

Сторонами також підписано Додаток №1 від 15.12.2021 до Договору - Специфікацію №1, якою погоджено поставку товару вартістю 2 085 930,00 грн.

17.12.2021 постачальником виставлено покупцю рахунок №427 на суму 2058000,00 грн.

Постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар вартістю 2058000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №557 від 20.12.2021 та товарно-транспортною накладною №Р557 від 20.12.2021.

29.12.2021 покупцем було перераховано постачальнику попередню оплату в розмірі 1 600 000,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача.

01.02.2022 постачальником виставлено покупцю рахунок №23 на суму 30 484,20 грн.

Постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар вартістю 30 484,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №50 від 18.02.2022 та товарно-транспортною накладною №Р50 від 18.02.2022.

З огляду на те, що відповідач не виконав грошові зобов`язання за Договором в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 488 484,20 грн заборгованості, 202 140,27 грн інфляційних втрат та 41 042,93 грн 3% річних.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт перерахування відповідачем на рахунок позивача попередньої оплати товару в сумі 1 600 000,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача.

При цьому, відповідно до п. 4.3 Договору решта вартості товарів мала бути сплачена протягом трьох календарних днів з дати поставки та підписання уповноваженими представниками сторін відповідних видаткових накладних.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що товар було поставлено позивачем в два етапи: 20.12.2021 вартістю 2 058 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №557 та товарно-транспортною накладною №Р557; 18.02.2022 вартістю 30 484,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №50 та товарно-транспортною накладною №Р50.

Вищезазначені видаткові накладні та товарно-транспортні накладні відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", будь-які істотні недоліки у них відсутні, відтак суд приймає зазначені накладні як належні докази на підтвердження поставки товару позивачем та його прийняття відповідачем.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що позивачем було порушено строк поставки товару вартістю 30 484,20 грн, у зв`язку з чим відповідач має право на стягнення пені та штрафу, передбачених п. 5.2 Договору. У свою чергу несплата штрафних санкцій постачальником надає покупцю право не здійснювати оплату за Договором до сплати таких штрафних санкцій постачальником.

Відповідач також вказує на ту обставину, що поставка товару "Етикетка 40*70 нейлон" вартістю 2128,50 грн не була погоджена сторонами в Договорі та Специфікації, однак вказаний товар був прийнятий покупцем, а відтак його вартість має бути включена до вартості товару при розрахунку штрафних санкцій.

07.11.2024, на виконання умов Договору, відповідач звернувся до позивача з вимогою, в якій вимагав у десятиденний строк сплатити штрафні санкції за прострочення поставки товару, а саме 609,68 грн пені та 2134 грн штрафу.

На виконання вказаної вимоги позивачем сплачено штрафні санкції у визначеному відповідачем розмірі, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті від 13.11.2024 №4884 та №4885.

Так, суд враховує, що пунктом 5.5 Договору передбачено, що несплата постачальником штрафних санкцій (пені, штрафу) та збитків у встановлені договором строки надає право покупцю не здійснювати оплату за поставлений товар або його частину, до моменту виконання постачальником свого обов`язку щодо сплати штрафних санкцій та/або збитків.

У свою чергу, цим же пунктом визначено, що штрафні санкції (пеня, штраф) та збитки, нараховані постачальнику покупцем згідно з цим розділом договору, сплачуються постачальником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги, яку складає покупець та надсилає постачальнику в порядку, передбаченому Договором.

Отже, право покупця не здійснювати оплату за поставлений товар до сплати постачальником штрафних санкцій не є безумовним - покупець має направити постачальнику вимогу щодо сплати штрафних санкцій, що створить для постачальника обов`язок сплатити такі грошові кошти у десятиденний строк. Лише порушення такого зобов`язання надає покупцеві право не здійснювати оплату поставленого товару.

Водночас, доказів направлення відповідної вимоги щодо штрафних санкцій до відкриття провадження у цій справі відповідачем не надано.

Відтак суд дійшов висновку, що обов`язок з оплати поставленого товару виник у відповідача на загальних підставах, передбачених п. 4.3 Договору.

При цьому суд враховує, що поставка товару "Етикетка 40*70 нейлон" вартістю 2128,50 грн не була погоджена сторонами в Договорі та Специфікації. Незважаючи на це, відповідачем вказаний товар було прийнято без зауважень, що підтверджується видатковою накладною №557, а також враховано при нарахуванні штрафних санкцій за порушення строків поставки.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що: "добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем було прийнято товар "Етикетка 40*70 нейлон" вартістю 2128,50 грн як належний, що вказує на виникнення у нього обов`язку з оплати такого товару на умовах п. 4.3 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами в п. 4.3 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати решти вартості товару мало бути виконане у триденний строк, який станом на момент розгляду справи судом настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої грошові зобов`язання за Договором не виконав, доказів, які б підтверджували факт здійснення ним оплати за поставлений товар, не надав.

З огляду на викладене, оскільки відсутність повної оплати поставленого за Договором товару підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 488 484,2?0 грн визнається судом обґрунтованою.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 202 140,27 грн інфляційних втрат та 41 042,93 грн 3% річних.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що частина товару, вартістю 2 058 000,00 грн була поставлена позивачем 20.12.2021, а відтак мала бути оплачена, за вирахуванням попередньої оплати у розмірі 1 600 000,00 грн, протягом трьох календарних днів з дати поставки, тобто до 23.12.2021. Отже в цій частині зобов`язання відповідача вважається простроченим з 24.12.2021.

Суд також враховує прострочення зобов`язання з оплати товару в розмірі попередньої оплати у період з 23.12.2021 по 28.12.2021, оскільки попередня оплата була внесена відповідачем несвоєчасно, після поставки товару.

У свою чергу, інша частина товару, вартістю 30 484,20 грн була поставлена позивачем 18.02.2022, а відтак мала бути оплачена протягом трьох календарних днів з дати поставки, тобто до 21.02.2022. Тому в цій частині зобов`язання відповідача вважається простроченим з 22.02.2022.

Оскільки неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат не є арифметично вірними. Між тим, розрахований позивачем розмір 3% річних не перевищує розміру, розрахованого судом. У свою чергу інфляційні втрати підлягають стягненню у розмірі 197 109,79 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають заборгованість у розмірі 488484,20 грн, інфляційні втрати в розмірі 197109,79 грн та 3% річних у розмірі 41042,93 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 899,55 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 75,46 грн залишається за позивачем.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Хаб" (Україна, 02081, м. Київ, вул. Сортувальна, буд. 2; ідентифікаційний код: 33994359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (Україна, 02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 13, оф. 222; ідентифікаційний код: 36046631) заборгованість у розмірі 488484 (чотириста вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн 20 коп., інфляційні втрати в розмірі 197109 (сто дев`яносто сім тисяч сто дев`ять) грн 79 коп., 3% річних у розмірі 41042 (сорок одна тисяча сорок дві) грн 93 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 899 (десять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 55 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 75,46 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.03.2025.

Суддя О.В. Нечай