ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025м. ДніпроСправа № 904/371/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Криворізької міської ради м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик» м. Кривий Ріг

про стягнення 362192грн46коп

СУТЬ СПОРУ: Криворізька міська рада звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик» з позовом про стягнення 362192грн46коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на користування відповідачем земельної ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:162:0008, за період з 25.10.2022 до 31.12.2023 без укладання договору оренди земельної ділянки та не сплату коштів за користування земельною ділянкою в розмірі 362192грн46коп.

Позивач вказав, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вказав, що з 25.10.2022 до 31.12.2023 відповідач був власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 76, на земельній ділянці площею 0,2962га з кадастровим номером :02:162:0008.

Позивач повідомив, що з 25.10.2022 до 31.12.2023 між сторонами не існували договірні правовідносини щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:162:0008.

Позивач зазначив, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :02:162:0008, що без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 25.10.2022 до 31.12.2023, зобов`язаний повернути ці кошти у розмірі 362192грн46коп власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи.

Суд звернув увагу відповідача, що статтею 6 Господарського процесуального кодексу України, встановлений обов`язок юридичних осіб зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Суд роз`яснив відповідачу право у строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, а також у разі подання відзиву особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2025 надсилалась на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 76.

Відділення поштового зв`язку повернуло поштове відправлення з ухвалою суду від 03.02.2025 із застереженням про закінченням терміну зберігання.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 03.02.2025 доставлена до електронної скриньки відповідача, зазначеної відповідачем у розділі інформація для здійснення зв`язку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ().

Відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, ч.1, п.10 ч.2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження. Відповідно до статті 10 зазначеного Закону такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

На момент вирішення спору відповідач не зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 25.10.2022 приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу здійснив державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик» на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі (колишня вул. Орджонікідзе), буд. 76 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Приватний нотаріус вказав, що державна реєстрація права власності проведена на підставі акту приймання-передачі майнового вкладу до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик», серія та номер: 2573, 2574, виданий 25.10.2022, видавник: Джур Р.Ю.

Також у Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0) вказана земельна ділянка місця розташування - кадастровий номер :02:161:0008; площа 0,2962га; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру №НВ-025 від 22.01.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :02:161:0008, площею 0,2962га, розташована за адресою - м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі (колишня вул. Орджонікідзе), буд. 76, зареєстрована 24.06.1996; категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення земельної ділянки - 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств. Земельна ділянка знаходиться у комунальній власності.

Звертаючись з позовом, позивач стверджував, що розмір безпідставно збережених коштів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :02:161:0008 площею 0,2962га без правовстановлюючих документів з 25.10.2022 до 31.12.2023 становить 362192грн46коп та складається з сум:

- за період з 25.10.2022 по 31.12.2022 в розмірі 50304грн52коп;

- за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в розмірі 311887грн94коп.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна протягом спірного періоду право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0) було зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргентик».

В матеріалах справи відсутні докази існування з 25.10.2022 по 31.12.2023 договірних відносин між сторонами щодо користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргентик» земельною ділянкою з кадастровим номером :02:161:0008, загальною площею 0,2962га.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Статтями 93, 96, 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Принцип платного використання землі також передбачений статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі статтями 122-124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17.

Спірні правовідносини виникли між Криворізькою міською радою (власником земельної ділянки) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргентик» (землекористувачем) щодо стягнення коштів за фактичне використання відповідачем земельної ділянки без оформлення договірних відносин з власником на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, та зважаючи на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, характер цих спірних правовідносин, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічні висновки неодноразово наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

Отже фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.09.2018 у справі №925/230/17 та у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/22.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Згідно з матеріалами справи відповідач не був орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :02:161:0008, площею 0,2962га у період з 25.10.2022 до 31.12.2023, проте був її фактичним користувачем (враховуючи розташування на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, що належав в цей період відповідачу).

В листі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.01.2025 №449/5/04-36-04-15-11 вказано про те, що за період з 25.10.2022 по 31.12.2023 ТОВ «Аргентик» не зазначало про існування податкових зобов`язань з плати за земельну ділянку з кадастровим номером :02:161:0008.

Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523 (чинним з 01.01.2022) затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу.

Згідно з додатком №2 до рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку на території м. Кривого Рогу» (чинного з 01.01.2022) ставка орендної плати за землю (вид цільового призначення - 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій і підприємств) на території м. Кривого Рогу становить 3% від нормативної грошової оцінки земель міста.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік, щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України на своєму офіційному сайті (http://land.gov.ua) опублікувала значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2016рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги)) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); за 2017рік - 1,0; за 2018рік - 1,0; за 2019рік - 1,0; за 2020рік - 1,0; 2021рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги)) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); за 2022рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги)) 1,15 (для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь)); за 2023рік - 1,051.

З огляду на наведені коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель та враховуючи відомості з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.07.2023 №97-4-0.110,4-6623/301-23, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:161:0008 дорівнювала за 2022рік - 9040230грн05коп. (без урахуванням коефіцієнту індексації за 2022рік - 1,15 що не підлягає врахуванню під час здійснення розрахунку в 2022році 10396264грн56коп. : 1,15 = 9040230грн05коп), за 2023 рік - 10396264грн56коп.

За розрахунками позивача за період 25.10.2022 по 31.12.2023 відповідач зберіг у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:161:0008 площею 0,2962га за період з 25.10.2022 по 31.12.2022 - в розмірі 50304грн52коп.; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - в розмірі 311887грн94коп. Загальний розмір збережених відповідачем без достатньої правової підстави коштів за період 25.10.2022 по 31.12.2023 за розрахунком позивача, наведеним у позові, становить 362192грн46коп.

Розрахунок збережених відповідачем без достатньої правової підстави коштів позивач виконав наступним чином:

- за період 25.10.2022 - 31.12.2022:

9040230грн05коп. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3% (ставка орендної плати за землю) = 271206грн90коп. (орендна плата за рік);

271206грн90коп. (орендна плата за рік) / 12 (кількість місяців у році) = 22600грн58коп. (орендна плата за місяць);

(22600грн58коп. (орендна плата за місяць) / 31день) х 7 днів = 5103грн36коп. (орендна плата за користування земельною ділянкою з 25.10.2022 по 31.10.2022);

(22600грн58коп. (орендна плата за місяць) х 2 місяці) + 5103грн36коп. (орендна плата за користування земельною ділянкою з 25.10.2022 по 31.10.2022) = 50304грн52коп. (орендна плата за користування земельною ділянкою за період з 25.10.2022 по 31.12.2022);

- за період 01.01.2023 - 31.12.2023:

10396264грн56коп. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3% (ставка орендної плати за землю) = 311887грн94коп.(орендна плата за рік).

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в розмірі 362192грн46коп. за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :02:161:0008 за період з 25.10.2022 до 31.12.2023 без укладання договору оренди земельної ділянки, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:161:0008, площею 0,2962га в розмірі 50304грн52коп. за період 25.10.2022 - 31.12.2022, в розмірі 311887грн94коп. за період з 01.01.2023 по 31.12.2023. Загальний розмір безпідставно збережених коштів відповідачем за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:161:0008, площею 0,2962га за період з 25.10.2022 по 31.12.2023 дорівнює 362192грн46коп.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 5432грн89коп.

Керуючись нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 6, 13, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 237, 238, 241, 242, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик» про стягнення 362192грн46коп - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргентик» (Ідентифікаційний код 44891547; місцезнаходження: 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 76) на користь Криворізької міської ради (Ідентифікаційний код 33874388; місцезнаходження: 50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, 1) безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 362192грн46коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5432грн89коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова