ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1281/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г., Бура Д.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Корольов Д.О.

від відповідача: Бражник Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атріум Солюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

про стягнення 2 075 022,99 грн.

та за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атріум Солюшн"

про стягнення 1997850,00 грн .

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивач просить стягнути з відповідача 2075022,99 грн. в повернення попередньої оплати за товар, який не був поставлений. При цьому позивач посилається на те, що на підставі усної домовленості відповідач зобов`язався поставити товар, а позивач його оплатити шляхом попередньої оплати. На виконання домовленості відповідач виставив рахунок на суму 6500131,16 грн., який позивач оплатив в розмірі 4550092,00 грн. Відповідач поставив товар на суму 2475069,01 грн., тобто борг відповідача становить 2075022,99 грн. Позивач направив відповідачу претензію з вимогою відвантажити товар, на яку відповідач не відреагував.

Відповідач подав зустрічний позов про стягнення з позивача 1997850,00 грн. завданих збитків, які полягають у витратах на зберігання товару.

У зустрічному позові відповідач зазначає таке:

- Відповідач визнає факти укладення між сторонами усного договору, виставлення рахунку, оплати та поставки у розмірах, про які вказує позивач;

- Товар був готовий до відвантаження позивачу починаючи з 15.06.2022;

- Сторонами не узгоджувалось порядок та строк поставки. Відповідач неодноразово повідомляв позивача, що товар готовий до відвантаження, що підтверджується матеріалами іншої судової справи №910/12643/23;

- Відповідач у відповідь на претензію про відвантаження товару повідомив, що товар може бути відвантажений, та вказав адресу відвантаження;

- У зв`язку з тим, що позивач не забрав товар, відповідач вимушений був нести збитки на зберігання цього товару. З цією метою був укладений договір із зберігачем.

У відзиві на зустрічний позов позивач його не визнав та зазначив таке:

- Позивач не отримував повідомлення про готовність товару. Докази, які надав відповідач є не належними, оскільки не підтверджують цю обставину;

- Під час розгляду іншої судової справи між цими ж сторонами №910/12643/23 відповідач не повідомляв про договір зберігання, що ставить під сумнів його існування;

- Відповідач не надав належних доказів своїх витрат на зберігання товару;

- Оскільки товар не перейшов власність позивача, то відповідач зберігав свій товар, тому позивач не зобов`язаний нести за це відповідальність.

Рух справи.

13.12.2024 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 17.12.24 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з допущеними недоліками в її оформленні та надано строк для їх усунення.

Ухвалою від 23.12.2024 суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 09.01.2025 суд прийняв для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атріум Солюшн" про стягнення 1997850,00 грн. завданих збитків за тривале зберігання товару (а.с.118).

24.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю "Атріум Солюшн" (а.с.124).

03.02.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

18.02.2025 відповідачем заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №906/163/25. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, від 18.02.2025 відмовлено у задоволені клопотання.

Встановлені судом обставини.

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату товару від 04.02.2022р. на суму 6 500 131,16 грн. (а.с.5).

Вказаний рахунок був оплачений позивачем на суму 4550092,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1534 від 09.02.2022 р. (а.с.6).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що рахунок сплачений не повністю за усною домовленістю сторін.

Відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 2 475 069,01 грн., що підтверджується видатковими накладними № 1233 від 11.02.2022, № 1294 від 14.02.2022, № 1449 від 16.02.2022, № 1547 від 21.02.2022. (а.с.7-10).

Сторони не заперечили що договір поставки товару укладено у спрощений спосіб шляхом виставлення рахунку на оплату товару у розмірі 6 500 131, 16 грн. та оплатою грошових коштів з боку Позивача за товар у розмірі 4 550 092, 00 грн., при цьому товар був поставлений відповідачем на загальну суму 2 475 069,01 грн., тобто непоставленим залишився товар на суму 2075022,99 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.04.2024 у справі №910/12643/23 у спорі між цими ж сторонами встановлено, що; на початку 2022 року між сторонами велись перемовини щодо можливості укладання між сторонами договору на поставку товару, а саме, металопрокату; Відповідачем на електрону адресу позивача надсилався проект рахунку на оплату по замовленню № 497 від 04.02.2022 на суму 6 500 131,16 грн.; 09.02.2022 позивач перерахував відповідачу оплату згідно рахунку № 497 в сумі 4 550 092,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1534 від 09.02.2022; Відповідач в свою чергу поставив позивачу товар на загальну суму 2 475 069,01 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними № 1233 від 11.02.2022, № 1294 від 14.02.2022, № 1449 від 16.02.2022, № 1547 від 21.02.2022; позивач направив відповідачу вимогу щодо повернення грошових коштів за вих. № 21/05-22 від 21.05.2022, в якій просив відповідача здійснити повернення 4 550 092,00 грн. як таких, що були перераховані без достатніх правових підстав; з урахуванням вимог ст. 530 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що за відсутності претензії щодо повернення попередньої оплати на суму непоставленого товару у позивача відповідно відсутнє право на звернення до господарського суду з відповідними позовними вимогами; За таких обставин даний позов є таким, що передчасно пред`явлений до суду. Враховуючи викладене, суд у вказаній справі прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми попередньої оплати за непоставлений товар не підлягають задоволенню.

15.05.2024 позивач направив претензію №1405-24/1 від 14.05.2024, у якій просив відповідача протягом семи днів виконати зобов`язання з поставки металопрокату за узгодженими цінами на суму 2075022,99 грн., про дату та місце відвантаження товару повідомити директора позивача за юридичною адресою, або засобами електронного зв`язку. (а.с.11)

Претензія направлена відповідачу за трьома двома адресами, в тому числі за юридичною, та отримана останнім 21.05.2024, що підтверджується документами підприємства "Укрпошта" (а.с.12-18)

З пояснень сторін, зібраних доказів та відсутності заперечень з цього приводу судом встановлено, що перевезення товару мало відбуватися за рахунок та силами позивача.

Відповідач у зустрічному позові заперечуючи проти первісного позову зазначає, що направив позивачу відповідь на претензію про готовність товару до відвантаження. Відповідачем надано до суду докази на підтвердження надання відповіді на претензію позивача від 14.05.2024, а саме: Відповідь 24.05.2024 на претензію (а.с.106); Відповідь від 17.06.2024 на претензію (а.с. 108); опис вкладення та поштова накладна №748 від 27.05.24 (а.с. 106 зворот); опис вкладення та поштова накладна №496 від 19.06.24 (а.с. 106 зворот).

З поштових накладних вбачається відсутність адреси одержувача (позивача). В довідці №18 від 21.01.2025 керівника поштового відділення зазначено, що відправлення №748 та №496 не вручені адресату у зв`язку з тим, що у поштових відправленнях відправник не зазначив адресу одержувача, а зазначений номер телефону одержувача не співпадає із зареєстрованим номером позивача.

З викладеного суд робить висновок, що відповідач не належним чином повідомив позивача про готовність товару до відвантаження, тобто не дав відповідь на претензію від 14.05.2024.

Крім того, відповідач на підтвердження готовності товару до відвантаження, тобто про наміри виконати зобов`язання щодо поставки, надав повідомлення про готовність товару до відвантаження за вих. № 15/06 від 15.06.2022, № 18/10 від 18.10.2023, № 07/11 від 07.11.2023, в яких зазначено товар на суму 2075022,99 грн. готовий до відвантаження (а.с. 63, 65).

Суд вважає, що інформація, яка міститься у цих повідомленнях не підтверджує наміри відповідача передати позивачу товар (виконати зобов`язання) виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_1 у заяві свідка від 23.01.25 дав такі покази: Свідок є директором позивача; 24.05.22 на підставі попередньої домовленості з відповідачем позивач направив до відповідача автомобіль з метою отримати оплачений товар; по прибуттю на склад відповідача було встановлено наявність товару, однак представник відповідача запропонував отримати товар за цінами, які на 30-40 відсотків вищі, ніж ті які були вказані в рахунку від 04.02.2022; керівник відповідача на телефоні дзвінки за номером НОМЕР_1 не відповідача; на наступний день керівник відповідача у мобільному додатку WhatsApp підтвердила небажання поставити товар за раніше узгодженими цінами.

У зустрічному позові відповідач зазначив свій номер засобу зв`язку НОМЕР_1 .

Позивачем представлено копію переписки у мобільному додатку WhatsApp (а.с.144-147). З пояснень позивача у відзиві на зустрічний позов вбачається, що це є перепискою між сторонами щодо спірної поставки. З копії сторінки мобільного додатку вбачається, що одна із сторін переписки має мобільний номер телефону НОМЕР_1 . Зміст переписки свідчить, що абонент з цим номером телефону (тобто відповідач) 25.05.22 категорично висловився про небажання поставити товар, оскільки в зв`язку із початком війни ціни на товар збільшились, тому передати товар за раніше узгодженою ціною призведе до збитків.

Відповідач не заперечив зміст та авторів цієї переписки.

Докази надані позивачем з цього приводу суд вважає більш вірогідними.

До зустрічного позову відповідач надав наступні письмові докази:

- Договір зберігання від 15.07.2022, відповідно до якого: відповідач передає зберігачу на зберігання майно, найменування та кількість якого визначається в актах приймання-передачі; плата за зберігання майна в місяць становить 85000,00 грн. (а.с.71);

- Акт приймання передачі від 15.07.2022, відповідно до якого відповідач передав зберігачу на виконання договору від 15.07.2022 майно згідно переліку на суму 2075022,99 грн. (а.с.73);

- Додаткова угода від 26.06.2024, відповідно до якої розірвано договір зберігання від 15.07.2022 (а.с.74);

- Акт приймання-передачі від 26.06.2022, відповідно до якого зберігач повернув майно відповідачу (а.с.74 зворот);

- Рахунки виставлені зберігачем відповідачу на оплату послуг зберігання за період з 15.07.22 по 26.06.24 з розрахунку 85000,00 грн. на місяць в загальній сумі 1997850,00 грн. (а.с.76-99);

- Товарно-транспортні накладні про транспортування товару від відповідача до зберігача (а.с.100-105)

Висновки суду та норми права щодо первісного позову.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, можна дійти висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо виставлення рахунку на оплату товару та його безпосередня оплата засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно положень ч. 2 ст. 530 ГПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

15.05.2024 ТОВ "Атріум Солюшн" направило претензію №1405-24/1 від 14.05.2024, у якій просило відповідача поставити оплачений товар протягом семи днів з моменту отримання претензії (а.с.11).

Враховуючи, що договором не встановлено строк поставки товару, оскільки його укладено у спрощений спосіб, такий строк, відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України, встановлено позивачем зазначеною вище вимогою.

Претензія відповідач отримав 21.05.2024, тому до 28.05.2024 зобов`язаний був поставити товар, однак свого зобов`язання не виконав.

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України - Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи викладене первісний позов підлягає задоволенню.

Висновки суду та норми права щодо зустрічного позову.

Відповідно до частини 1 статті 334 ЦК України - Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки товар позивачу не переданий, право власності на товар до нього не перейшло, у нього не виникли зобов`язання щодо збереження товару.

Позиція відповідача зводиться до того, що товар був готовий до передачі, однак позивач його не приймав.

У такому випадку, відповідно до частини 4 статті 690 ЦК України, Якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Тобто закон приписав продавцю певний алгоритм дій і до цих дій не відноситься обов`язок зберігати товар, який від покупець відмовився отримати.

Отже договір зберігання товару, який укладений відповідачем із зберігачем, є таким, що укладений на власний розсуд відповідача і для позивача не може нести жодних юридичних наслідків.

Розподіл судових витрат.

Оскільки первісний позов задоволений повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача .

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов задовольнити.

2. Стягнутн з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (10001, місто Житомир, вулиця Параджанова Сергія, будинок 90; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атріум Солюшн" (49000 м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, буд. 169; ) - 2075022,99 грн. попередньої оплати , 24900,27 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.03.25

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу; сторонам до ЕК