ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2759/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська ЗТК» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 (суддя Горохов І.С., повний текст якого підписаний 13.01.2025) у справі № 908/2759/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська ЗТК», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Агроформат", Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

27.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат звернулося із заявою до Господарського суду Запорізької області, в якій просить включити до судових витрат у справі понесені заявником витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн і стягнути вказану суму на свою користь з позивача.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/2759/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат м. Оріхів, Запорізька область витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 4900,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот гривень 00 коп.).

У задоволені іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська ЗТК», в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву відповідача залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому судові витрати підлягають покладенню саме на відповідача. Суд скористався своїми дискреційними повноваженнями і самостійно зменшив розмір штрафу, який було заявлено до стягнення на 70%.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що не є перешкодою для перегляду в апеляційному порядку додаткового рішення господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 04.02.2025 здійснено запит необхідних матеріалів справи №908/2759/24 із Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

12.02.2025 матеріали справи №908/2759/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2025 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

18.02.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 14.02.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська ЗТК» на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/2759/24; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат про стягнення штрафу за порушення умов договору поставки № 26 від 26.09.2023 у розмірі 63 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки. Позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 50% вартості товару. Відповідач своєчасно поставку товару не здійснив. Позивач відмовився від договору та відповідач повернув попередню оплату. Позивач просить стягнути з відповідача штраф за порушення умов договору.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.12.2024 у справі №908/2759/24 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК штраф за порушення умов договору поставки № 36 від 26.09.2023 у розмірі 19 050,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Частково задовольняючи позов, господарський суд врахував неналежне виконання відповідачем умов договору та порушення строку доставки товару та зазначив, що позивачем правомірно заявлено до стягнення штраф.

Зменшуючи розмір штрафу на 70% відсотків до 19 050,00 грн., суд керувався тими обставинами, що позивачем не доведено, що внаслідок несвоєчасного виконання умов договору поставки позивач поніс будь-які збитки, які призвели до негативних наслідків. Розмір штрафу дорівнює розміру передплати за товар у сумі 63 500,00 грн, яка була повернута відповідачем на виконання вимоги позивача. Період часу з початку прострочення та до пред`явлення вимоги позивачем про повернення передплати є незначним, та становить лише 9 робочих днів (19.10.2023 01.11.2023). Також суд врахував ті обставини, що хоча відповідач і не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, однак, місцезнаходженням відповідача є м. Орхів, Запорізької області, який відповідно до Переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 відноситься до території де ведуться активні бойові дії.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/2759/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат м. Оріхів, Запорізька область витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 4900,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот гривень 00 коп.).

У задоволені іншої частини заяви відмовлено.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Частково задовольняючи заяву відповідача, господарський суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то суд скористався своїм правом, визначеним ч.9 ст.129 ГПК України, і поклав на відповідача витрати із сплати судового збору повністю в розмірі 3028,00 грн., натомість, з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, враховуючи часткову відмову судом в позові, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає присудженню з позивача на користь відповідача становить 4900,00 грн.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є додаткове рішення суду першої інстанції, яким з позивача на користь відповідача стягнуто 4900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Зміст частини дев`ятої статті 129 ГПК України свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок, здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. При цьому, висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Подібні правові висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №927/515/21, від 25.11.2021 у справі №904/5929/19, від 15.09.2022 у справі №910/10159/21, додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №916/376/19.

Процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Суд апеляційної інстанції, виходить з того, що визначаючи чи підлягає/не підлягає застосуванню частина дев`ята цієї статті у кожному конкретному випадку суд має, першочергово врахувати, що приписи частини дев`ятої статті 129 ГПК України застосовуються за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

З огляду на ч.9 ст. 129 ГПК України, враховуючи те, що спір у даній справі виник виключно в наслідок неправильних дій відповідача, що встановлено рішенням суду від 23.12.2024 у даній справі, який не поставив позивачу Товару у визначений договором строк, суд першої інстанції, дійшов необґрунтованих висновків щодо часткового задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та, зокрема, стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в даному випадку всі судові витрати мають бути покладені на відповідача (як судовий збір, так і витрати на професійну правничу допомогу, які є складовою частиною цих витрат).

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що у випадку зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені) на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткове рішення господарського суду слід скасувати.

У зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено справляння судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення, яким спір по суті не вирішувався, та зважаючи на те, що оскаржуваним додатковим рішенням вирішувалось питання про розподіл судових витрат, що не стосується суті спору, розподіл судового збору судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська ЗТК на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/2759/24 задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 10.01.2025 у справі № 908/2759/24 скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Агроформат про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено і підписано 28.03.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков