ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Справа № 918/970/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників:

позивача - Мельник О.П.

відповідача - Михайлов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 11.12.2024, повне рішення складено 12.12.2024, у справі № 918/970/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради

про стягнення заборгованості

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради про стягнення заборгованості в розмірі 286 451,69 грн, з яких: 205 058,45 грн заборгованість за спожиту електричну енергію; 61 445,61 грн пеня; 5 797,71 грн 3 % річних; 14 149,92 грн інфляційні втрати /т. 1 а.с. 1-9/.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 позов задоволено частково.

Присуджено стягнути з Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" 115 277,85 грн основного боргу, 44 268,53 грн пені, 4 300,76 грн 3% річних, 9 540,69 грн інфляційних втрат та 2 600,83 грн витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /т. 1 а.с. 229-243/.

31.12.2024, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", частково не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 в частині відмови у задоволені позовних вимоги про стягнення забогованості та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ РОЕК в частині стягнення 89 770,56 грн заборгованості за період з січня по травень 2024 р., 17 177,08 грн пені, 1 496,95 грн 3 відсотки річних та 4 609,23 грн інфляційних втрат задоволити /т. 2 а.с. 1-5/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію по ЕІС код 62Z558, 62Z389, 62Z215, електрична енергія, яка постачалась на "житлові мисиви";

- суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог у розмірі 64 718,69 грн (період спірної заборгованості листопад 2022 вересень 2023), враховуючи умови укладеного договору про остачаня електричної енергії постачальником універсальної послуги № 470012940 від 12.03.2019, та у розмірі 50 569,20 грн (період спірної заборгованості жовтень-грудень 2023 р.) на підставі договору № 14104ВЦ від 13.11.2023;

- відмовляючи у стягненні заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію за період з січня по травень 2024 року, суд першої інстанції вказав, що згідно з додатковою угодою № 2 до договору 14104-ВЦ від 03.01.2024, сторони виключили з переліку ЕІС кодів точки (точок) комерційного обліку (62Z558, 62Z389, 62Z215, електрична енергія, яка постачалась на "житлові мисиви") та узгодили питання щодо не віднесення таких точок до відповідача, а тому зазначені точки комерційного обліку не закріплені за відповідачем;

- суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин п. 4.3, 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії та не дослідив Інформаційні листи ПрАТ "Рівнеобленерго" № 49-06/2023 від 26.03.2024, № 49-06/7804 від 11.11.2024;

- згідно з рахунками на оплату за спожиту електричну енергію та актами приймання-передавання товарної продукції за вказаний період, щодо кількості спожитої відповідачем електроенергії за точками споживання по ЕІС код 62Z089, 62Z558, 62Z398, 62Z215 (обсяг), за період з листопада 2022 по травень 2024 року співпадає з даними наявними в інформації, яка була отримана від оператора системи розподілу;

- ТОВ "РОЕК" позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію за період з січня по травень 2024 року обгрунтовував, серед іншого, даними, отриманими від Оператора систем розподілу (обсяг спожитої електричної енергії), оскільки кількість розподіленої електричної енергії дорівнює переданій постачальником та спожитій споживачем.

- суд першої інстанцій не врахував, що ПрАТ "Рівнеобленерго" є адміністратором комерційного обліку та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії і дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем, за період з січня по травень 2024 року отримані на підставі даних комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії від оператора систем розподілу ПрАТ "Рівнеобленерго", а не розраховані власним ресурсом позивача;

- кількість розподіленої електричної енергії споживачем не спростована, тим більше в матеріалах справи міститься лист КП "Клесівводоканал" № 90 від 02.04.2024, яким Клесівська селищна рада інформує ТОВ "РОЕК" про звернення до Клесівської селищної ради з проханням виділення коштів на погашення заборгованості по о/р 470012940 (на даному особовому рахунку обліковується заборгованість за спірний період);

- тобто суд першої інстанції частково не взяв до уваги інформаційний лист ПрАТ "Рівнеобленерго", відповідно до якого підтверджено розподіл електричної енергії на об`єкти споживача (по ЕІС код 62Z089, 62Z558, 62Z398, 62Z215), а висновок про те, що дані об`єкти не відносятся до відповідача, не підтверджені в порядку ст. 74, 76-78 ГПК України жодним доказом;

- з огляду на встановлені обставини обсягів електричної енергії фактичного споживання, споживач зобов`язаний оплатити прийняту енергію, що випливає із змісту частини першої статті 275 ГК України за фактом споживання та виставлення рахунку, навіть, якщо до договору електропостачання не було внесені точки комерційного обліку (постанова КГС ВС від 12.07.2022 у справі № 902/433/21; від 15.10.2024 у справі № 924/1202/23);

- тому на основі сукупно наявних доказів, що містяться у матеріалах справи, у відповідача виникли грошові зобов`язання з оплати вартості поставленої позивачем електроенергії в тому числі за період з січня по травень 2024 р. в кількості 34 004 кВт/год, що в еквівалентному відношенні становить 89 770,56 грн.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "РОЕК" в частині стягнення 89 770,56 грн заборгованості по оплаті за спожиту електричну за період з січня по травень 2024 року, нараховані пеня, 3 відсотки річних та інфляційні втрати на зазначену суму заборгованості підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 у цій частині підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що рішення в цій частині базується на неправильному аналізі всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм чинного законодавства та практики Верховного Суду.

Листом № 918/970/24/8504/24 від 31.12.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Рівненської області.

01.01.2025, відповідач Комунальне підприємство "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, частково не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 в частині задоволених позовних вимог про стягнення 115 277,85 грн основного боргу, 44 268,53 грн пені, 4 300,76 грн 3 відсотки річних та 9 540,69 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині у нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /т. 2 а.с. 27-37/.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ "РОЕК" та КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради були укладені договори про постачання електричної енергії, а саме за публічним договором приєднання по о/р 470012940 від 12.03.2019, за яким за листопад 2022 року по вересень 2023 року виникла заборгованість в сумі 64 718,69 грн, договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 13.11.2023 за яким за жовтень-грудень 2023 року виникла заборгованість в сумі 50 569,20 грн та договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 03.01.2024, за яким за січень-травень 2024 року виникла заборгованість в сумі 89 770, 56 грн, а загальна сума заборгованості, на думку позивача, складає за період з листопада 2022 року по травень 2024 року 205 058,45 грн;

- у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання позивачем за період з 21.12.2022 по 11.10.2024 нараховано 61 445,61 грн пені, 14 149,92 грн інфляційних втрат та 5 797,71 грн 3% річних;

- суд першої інстанції частково погодився із доводами позивача в частині стягнення заборгованості за публічним договором приєднання по о/р 470012940 від 12.03.2019 за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року в сумі 64 718, 69 грн, а також стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 13.11.2023 за період жовтень-грудень 2023 року в сумі 50 569,20 грн;

- у зв`язку з цим суд першої інстанції самостійно здійснив перерахунок пені у розмірі 44 268,53 грн, 3% річних у розмірі 4 300,76 грн та інфляційні втрати у розмірі 9 540,69 грн;

- зокрема, суд першої інстанції за публічним договором приєднання по о/р 470012940 від 12.03.2019 вважав, що відповідно до наявного у матеріалах справи додатку № 1 до заяви-приєднання до умов договору від 28.09.2020, який підписаний та скріплений печаткою відповідача, місцями постачання товару (найменування та фактичні адреси площадок вимірювання, ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача) є постачання по точкам комерційного обліку з ЕІС-кодами, а саме порядкові номери: 46 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 47 62Z398 (найменування "Житловий масив"), 48 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"];

- суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача про те, що долучені до матеріалів справи докази містять іншу дату договору, та зазначив, що описки у даті договору не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання ним своїх обов`язків за Типовим договором, хоча вихідні дані, які вказані у первинних бухгалтерських документах (актах, рахунках-фактурах) дійсно містять посилання на дату та номер договору, який між сторонами спору не укладався;

- первинні вимоги позивача обґрунтовано тим, що між ТОВ "РОЕК" та КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради були укладені договори про постачання електричної енергії, а саме за публічним договором приєднання по о/р 470012940 від 12.03.2019, за яким за листопад 2022 року по вересень 2023 року виникла заборгованість в сумі 64 718, 69 грн, договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 13.11.2023, за яким за жовтень-грудень 2023 року виникла заборгованість в сумі 50 569,20 грн та договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 03.01.2024, за яким за січень-травень 2024 року виникла заборгованість в сумі 89 770, 56 грн, а загальна сума заборгованості, на думку позивача, складає за період з листопада 2022 року по травень 2024 року 205 058,45 грн, тобто предметом спору, на думку позивача, була наявність заборгованості відповідача за трьома договорами про постачання електричної енергії (публічним договором приєднання, та двома "тендерними" договорами);

- водночас місцевим господарським судом не надано оцінки в оскаржуваному судовому рішенні додатковим письмовим поясненням позивача, згідно з якими позивач фактично змінив свої позовні вимоги, а саме в частині обґрунтування та підстав позову, вказавши, що предметом спору є стягнення заборгованості за електричну енергію, заявлені по точкам: 62Z558, 62Z389, 62Z215 і виключно в межах дії єдиного договору про постачання електричної енергії універсальних послуг від 12.03.2019 по о/р 470012940, тобто, за позицією позивача, заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 13.11.2023 за період з жовтня по грудень 2023 та договором про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 03.01.2024 за період з січня по травень 2024 року не існує;

- у договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 470012940 від 12.03.2019, в додатку № 1 до вказаного договору, де міститься заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1.03/2-РОЕК не вказано дати підписання такої заяви, а також не зазначено дати початку постачання електроенергії;

- в додатку № 1 до заяви-приєднання вказано дату подання заяви-приєднання 20.09.2020, а не 01.01.2019 або 12.03.2019, як про це стверджував позивач і погодився суд першої інстанції;

- долучений до матеріалів справи договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 470012940 від 12.03.2019 взагалі не містить положення, що його дія розповсюджується на відносини, які склалися між сторонами з 01.01.2019, як про це стверджує позивач і 01.01.2019 не є датою постачання електричної енергії, а рахунок-фактура на оплату № за січень 2019 року жодним чином не може свідчити про початок постачання електричної енергії споживачу, оскільки датою подання заяви-приєднання є 20.09.2020;

- щодо платіжних документів, на підставі яких позивач обґрунтовує суму заборгованості у розмірі 64 718, 69 грн згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 470012940 від 12.03.2019, слід зазначити, що рахунки виписані позивачем на підставі договору № 470012940 від 01.01.2019, який не укладався між відповідачем та позивачем, акти прийняття-передавання товарної продукції також підписані між сторонами в межах дії договору № 470012940 від 01.01.2019, невиконання умов якого не є предметом даного спору;

- тобто позиція суду першої інстанції щодо наявності у відповідача заборгованості в сумі 64 718,69 грн згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 470012940 від 12.03.2019 є безпідставною та необгрунтованою;

- місцевий господарський суд не звернув уваги на той факт, що договір № 14104-ВЦ від 13.11.2023 про постачання електричної енергії споживачу, у додатку № 4, містить перелік ЕІС-кодів, про які вказано в судовому рішенні - 62Z558, 62Z389, 62Z215;

- на виконання умов договору № 14104-ВЦ від 13.11.2023 між позивачем та відповідачем укладено акт № 479067543/10/1 від 21.11.2023 прийняття-передавання товарної продукції за жовтень 2023 року на суму 97 518,97 грн, тобто на повну суму, яка визначена п. 4.1 та додатком № 1 цього договору;

- тобто тендерний договір № 14104-ВЦ від 13.11.2023 про постачання електричної енергії споживачу був "закритий", у тому числі на онлайн-платформі публічних закупівель Prozorro;

- суд першої інстанції не звернув уваги на повне виконання умов договору № 14104-ВЦ від 13.11.2023 і той факт, що заборгованості за цим договором за жовтень-грудень 2023 року в сумі 50 569,20 грн апріорі бути не може, однак така сума боргу протиправно стягнута місцевим господарським судом;

- враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність основної заборгованості у розмірі 205 058,45 грн, підстави для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних відсутні.

За наведених обставин скаржник вважає рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 в частині задоволення позовних вимог незаконним та необґрунтованим і таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

09.01.2025 до суду надійшли матеріали справи № 918/970/24.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 та від 21.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24. Розгляд апеляційних скарг призначено на "12" лютого 2025 р. об 11:00 год. /т. 2 а.с. 25, 43/.

Ухвалою суду від 12.02.2025 розгляд справи відкладено на 19.03.2025 об 11:00 год. /а.с.48/.

19.03.2025 (вх. № 1231/25) від Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи сканкопій платіжних інструкцій /т. 2 а.с. 50-51/.

Розглянувши подане КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради клопотання про долучення додаткових доказів, колегія суддів враховує наступне.

КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради мало можливість подати додаткові докази до Господарського суду Рівненської області разом із відзивом на позовну заяву.

Разом з тим КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради у клопотанні не обґрунтовано належним чином поважність причин, що зумовили неможливість подання ним таких доказів до суду першої інстанції у встановлений законом строк.

Суд звертає увагу на те, що виходячи з принципу змагальності господарського процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради).

Враховуючи наведене, а також те, що в поданому клопотанні відсутні поважні причини, які б свідчили про неможливість подання скаржником таких доказів до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для долучення та надання оцінки таким доказам.

В судових засіданнях 12.02.2025 та 19.03.2025 представник ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в частині стягнення 89 770,56 грн заборгованості за період з січня по травень 2024 р, 17 177,08 грн пені, 1 496,95 грн 3 відсотки річних та 4 609,23 грн інфляційних втрат задовільнити, а також надав заперечення щодо апеляційної скарги Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради.

Представник Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 в частині стягнення з КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради на користь ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" 115 277,85 грн основного боргу, 44 268,53 грн пені, 4 300,76 грн - 3% річних, 9 540,69 грн інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" повністю, а також надав заперечення щодо апеляційної скарги ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Регулятором відповідно до пункту 72 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, передбачений Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою № 312 від 14.03.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі ПРРЕЕ), та є додатком № 6 до вказаних правил.

Позивач є постачальником універсальних послуг на території Рівненської області згідно з додатком-3 до постанови Регулятора від 26.10.2018 № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території".

На виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ постачальником (позивачем) розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розміщений на офіціному веб-сайті Позивача за посиланням www.ez.rv.ua.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані пунктом 13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктом 7 ПРРЕЕ, якими встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Приєднання Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Типовий договір), який оприлюднений позивачем на офіційному веб-сайті, підтверджується підписанням заяви-приєднання до умов договору від 12.03.2019 / т. 1 а.с. 14/.

Пунктами 1.1, 1.2 Типового договору передбачено, що цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (Споживач) постачальником універсальних послуг (Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до пункту 2.1 Типового договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 5.1 Типового договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

Пунктом 5.2 Типового договору передбачено, що спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Відповідно до пункту 5.3 Типового договору ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору та відповідно до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором.

Згідно з пунктом 5.8 Типового договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.9 Типового договору передбачено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

При цьому споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до пункту 5.10 Типового договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Пунктом 6.2 Типового договору визначено обов`язки споживача, зокрема, споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 13.1 Типового договору цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної с+-+поживачем у заяві-приєднанні /т. 1 а.с. 10-12/.

Положеннями абзацу сьомого пункту 13 розділу 17 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що тариф на послуги постачальника універсальних послуг встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.

Пунктом 1 комерційної пропозиції № 1.03/2-РОЕК для малих непобутових споживачів, які купують електричну енергію для власного споживання, що не є побутовими споживачами (далі комерційна пропозиція), яка є додатком 3 до Типового договору та оприлюднена на офіційному веб-сайті позивача www.ez.rv.ua, передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється за регульованим цінами (тарифами) на електричну енергію, затвердженими НКРЕКП (Регулятор), які включають, в тому числі витрати на розподіл електричної енергії. Ціни (тариф) на електричну енергію розміщуються не пізніше ніж за 20 днів до початку застосування ціни на офіційному веб- сайті Позивача www.enersozbut.rv.uа, у засобах масової інформації, на інформаційних стендах в центрах обслуговування споживачів позивача.

Величина авансових та планових платежів розраховується як добуток вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії та цінами (тарифами) на електричну енергію, затвердженими НКРЕКП.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 комерційної пропозиції оплата рахунків за електричну енергію здійснюється на поточний рахунок протягом 5-ти робочих днів від дня отримання рахунку-фактури, але не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим /т. 1 а.с. 13/.

Також 13.11.2023 між ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник), який діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова Регулятора від 14.06.2018 № 429), та КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ (далі Договір від 13.11.2023), згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію для забезпечення електроустановок споживача, а споживач оплатити постачальнику вартість товару у строки та на умовах, встановлених цим договором /т. 1 а.с. 17-22/.

Пунктом 1.2 Договору від 13.11.2023 передбачено, що найменування товару: Електрична енергія, код за ДК 021: 20-5- Електрична енергія (далі товар).

Відповідно до пунктів 2.1-2.4 Договору від 13.11.2023 строк постачання товару за договором до 31.12.2023 включно.

Обсяг постачання товару за Договором від 13.11.2023 визначено у Додатку 1 до цього договору.

Місце постачання товару (найменування та фактичні адреси площадок вимірювання, ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача) визначено у Додатку 4 до Договору від 13.11.2023.

Обсяг фактичного споживання товару споживачем визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання товару споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі Кодекс комерційного обліку) та інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 4.2 Договору від 13.11.2023 ціна за 1 кіловат-годину (одиницю товару) визначена у Додатку 1 до цього договору та розрахована відповідно до Додатку 2 до цього договору.

Ціна за одиницю товару за Договором від 13.11.2023 включає вартість послуги з передачі електричної енергії за регульованим тарифом з урахуванням витрат постачальника на сплату митних тарифів, податків, зборів та платежів, інших витрат, які понесе постачальник у зв`язку з виконанням Договору від 13.11.2023.

До ціни за одиницю товару не включаються послуги з розподілу електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Послуги з розподілу електричної енергії та компенсації перетікань реактивної електричної енергії сплачуються споживачем самостійно безпосередньо оператору системи розподілу відповідно до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та компенсації перетікань реактивної електричної енергії, укладеним між оператором системи розподілу та споживачем.

Пунктом 4.3 Договору від 13.11.2023 передбачено, що постачальник за Договором від 13.11.2023 не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, що не визначена цим договором.

Згідно з пунктом 4.8 Договору від 13.11.2023 оплата товару здійснюється споживачем протягом 7 (семи) робочих днів від дати підписання акта приймання-передачі електричної енергії (далі Акт) у формі оплати за фактично спожитий товар відповідно до даних комерційного обліку, на підставі Акта, який самостійно формується споживачем протягом 3 (трьох) робочих днів після розрахункової дати та надається постачальнику на погодження. Постачальник погоджує Акт протягом 2 (двох) робочих днів після надання Акта споживачем.

Відповідно до підпунктів 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 Договору від 13.11.2023 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитого товару згідно з умовами Договору від 13.11.2023.

Надавати розрахункові документи на вимогу постачальника (після отримання споживачем відповідного офіційного запиту) для перевірки правильності оплати та відповідності записів у зазначених документах показам засобів комерційного обліку.

Згідно з пунктом 11.1 Договору від 13.11.2023 договір набирає чинності і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 включно, а в частині виконання зобов`язань сторонами до повного їх виконання.

Підпунктом 11.1 Договору від 13.11.2023 передбачено, що сторони домовилися, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України даний договір розповсюджує свою дію на відносини з 01.01.2024.

Відповідно до пункту 2 комерційної пропозиції до Договору від 13.11.2023 оплата товару здійснюється споживачем протягом 7 (семи) робочих днів від дати підписання акта приймання-передачі електричної енергії у формі оплати за фактично спожитий товар відповідно до даних комерційного обліку.

03.01.2024 між сторонами також укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ (далі Договір від 03.01.2024), який містить пункти 1.1, 1.2, 2.2-2.4, 4.2, 4.3, 4.8 підпункти 5.2.1 та 5.2.2 пункту 5.2 аналогічного змісту, що і вказані пункти Договору від 13.11.2023.

Згідно з пунктом 2.1 Договору від 03.01.2024 строк постачання товару за договором до 31.12.2024 включно.

Пунктом 11.1 Договору від 03.01.2024 передбачено, що договір набирає чинності і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 включно, а в частині виконання зобов`язань сторонами до повного їх виконання.

Відповідно до підпункту 11.1 Договору від 03.01.2024 передбачено, що сторони домовилися, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України даний Договір розповсюджує свою дію на відносини з 01.01.2024.

Пункт 2 комерційної пропозиції до Договору від 03.01.2024 містить положення аналогічного змісту, що пункт 2 комерційної пропозиції до Договору від 13.11.2023 /т. 1 а.с. 27-32/.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати за поставлену електричну енергію по о/р 470012940 не виконав, внаслідок чого за листопад 2022 року по вересень 2023 року у відповідача виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію у розмірі 64 718/69 грн, за жовтень-грудень 2023 року - у розмірі 50 569,20 грн, за січень-травень 2024 року - у розмірі 89 770,56 грн, що в сукупності складає 205 058,45 грн.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення внесення платежів, позивачем, з урахуванням положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" нараховано за період прострочення з 21.12.2022 (останній день сплати не пізніше 20 числа місяця) по 11.10.2024 (день звернення з позовом до суду) 64 445,61 грн пені, 5 797,71 грн 3% річних та 14 149,92 грн інфляційних втрат.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення позивача до Господарського суду Рівненської області із цим позовом.

Господарський суд Рівненської області, розглянувши позовні вимоги, дійшов висновку про їх часткове задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача 115 277,85 грн основного боргу, 44 268,53 грн пені, 4 300,76 грн 3% річних, 9 540,69 грн інфляційних втрат та 2 600,83 грн витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 89 770,56 грн заборгованості за договором від 03.01.2024 та нарахованих на вищезазначену суму пені, 3% річних та інфляційних втрат відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, зважаючи на таке.

Предметом спору у цій справі є наявність/відсутність підстав для стягнення заборгованості відповідача за Типовим договором (період нарахування листопад 2022 року-вересень 2023 року), Договором від 13.11.2023 (період нарахування жовтень-грудень 2023 року) та Договором від 03.01.2024 (період нарахування січень-травень 2024 року) за ЕІС-кодами точок обліку 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"), 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 48 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"].

В обгрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості у відповідача за Типовим договором позивач посилався на те, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію по особовому рахунку 470012940 постачальник (позивач), на підставі даних комерційного обліку за об`єктом відповідача по ЕІС-коду точки, сформував та виставив споживачу (відповідачу), платіжні документи у паперовій формі, зокрема, з листопада 2022 року по вересень 2023 року, а саме: рахунок № 470012940/11/1 за листопад 2022 року, акт 470012940/11/1 за листопад 2022 року від 30.11.2022; рахунок № 470012940/12/1 за грудень 2022 року, акт 470012940/12/1 за грудень 2022 року від 31.12.2022; рахунок № 470012940/1/1 за січень 2023 року, акт 470012940/1/1 за січень 2023 року від 31.01.2023; рахунок № 470012940/2/1 за лютий 2023 року, акт 470012940/2/1 за лютий 2023 року від 28.02.2023; рахунок № 470012940/3/1 за березень 2023 року, акт 470012940/3/1 за березень 2023 року від 31.03.2023; рахунок № 470012940/4/1 за квітень 2023 року, акт 470012940/4/1 за квітень 2023 року від 30.04.2023; рахунок № 470012940/5/1 за травень 2023 року, акт 470012940/5/1 за травень 2023; рахунок № 470012940/6/1 за червень 2023 року, акт 470012940/6/1 за червень 2023 року від 30.06.2023; рахунок № 470012940/7/1 за липень 2023 року, акт 470012940/7/1 за липень 2023 року від 31.07.2023; рахунок № 470012940/8/1 за серпень 2023 року, акт 470012940/8/1 за серпень 2023 року від 30.08.2023; рахунок № 470012940/9/1 за вересень 2023 року, акт 470012940/9/1 за вересень 2023 року від 30.09.2023, на загальну суму 65 558,96 грн /т. 1 а.с. 38-48 на звороті/.

Також до позовної заяви позивачем долучено лист оператора систем розподілу - ПрАТ "Рівнеобленерго" від 26.03.2024 № 49-06/2023 та акт звірки від 05.10.2023 /т. 1 а.с. 57, 58/.

На думку позивача вказаними доказами підтверджується неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за Типовим договором в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію по о/р 470012940, внаслідок чого за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 64 718,69 грн.

Заперечуючи наявність заборгованості за Типовим договором відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на те, що у наданих позивачем рахунках та актах, як на підставу своїх вимог за Типовим договором, вказані дати договору № 470012940, не відповідають дійсній даті його укладання, а саме у частині рахунків та актів зазначено, що вказаний договір від 01.01.2019, а в іншій частині рахунків та актів 01.01.2024.

Також відповідач зазначає те, що позивач обґрунтовує свою позицію актом звірки від 05.10.2023, який укладений між сторонами на підставі невідомого договору від 01.01.2019 № 470012940, якими ніби то підтверджена заборгованість в сумі 64 863,60 грн.

При цьому на сьогоднішній день Верховний Суд займає позицію, відповідно до якої належними доказами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (постанова КГС від 20.05.2020 у справі № 918/535/19, постанова КГС від 12.09.2018 у справі № 910/22923/17).

Тому з огляду на положення закону про бухгалтерський облік, за своєю правовою природою, акт звірки взаємних розрахунків не може вважатися первинним бухгалтерським документом ні за формою ні за змістом, а отже і бути доказом суми заборгованості. Позиція про те, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським документом також неодноразово підтримувалася постановами ВС КГС (справа № 905/1198/17, 910/1389/18).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на підставі заяви-приєднання до умов договору від 28.09.2020 приєднався до умов Типового договору, яка є додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 12.03.2019 № 470012940 (Типовий договір), яка підписана відповідачем та скріплена його печаткою.

Відповідно до долученого до матеріалів справи додатку № 1 до заяви-приєднання до умов договору від 28.09.2020, який підписаний та скріплений печаткою відповідача, місцями постачання Товару (найменування та фактичні адреси площадок вимірювання, ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача) є постачання по точкам комерційного обліку з ЕІС-кодами, а саме порядкові номери: 46 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 47 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 48 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"], перелік інших місць постачання з визначенням точок комерційного обліку з ЕІС-кодами за Типовим договором у матеріалах справи відсутні.

Тобто у матеріалах справи наявні докази приналежності відповідачу місць постачання електричної енергії з визначенням за Типовим договором саме вказаних трьох точок комерційного обліку з ЕІС-кодами.

Водночас позивачем надано рахунки-розшифровки, а саме: - № 470012940/11/1 за листопад 2022 року; - № 470012940/12/1 за грудень 2022 року; - № 470012940/1/1 за січень 2023 року; - № 470012940/2/1 за лютий 2023 року; - № 470012940/3/1 за березень 2023 року; - № 470012940/4/1 за квітень 2023 року; - № 470012940/5/1 за травень 2023 року; - № 470012940/6/1 за червень 2023 року; - № 470012940/7/1 за липень 2023 року; - № 470012940/8/1 за серпень 2023 року; - № 470012940/9/1 за вересень 2023 року, з яких вбачається, що вони виставлялись за ЕІС-кодами точок обліку 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"), 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"].

Тобто позивачем надано докази на підтвердження споживання відповідачем електричної енергії за ЕІС-кодами точок обліку 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 48 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"], які відповідно до умов Типового договору закріплені за останнім.

При цьому позивачем не надано повного переліку точок комерційного обліку з ЕІС-кодами до Типового договору, тобто з долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити, що місцем постачання Товару за Договором є постачання по точці комерційного обліку з ЕІС-кодом 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова").

Враховуючи, що акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.09.2019 у справі № 910/14566/18, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що акт звірки від 05.10.2023, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками та у якому зазначено про заборгованість відповідача перед позивачем за Типовим договором у розмірі 64 863,60 грн, відповідно до вказаних правових позицій Верховного Суду, підтверджує наявність заборгованості відповідача та визнання ним такої заборгованості.

Перевіривши рахунки-розшифровки № 470012940/11/1 за листопад 2022 року; № 470012940/12/1 за грудень 2022 року; № 470012940/1/1 за січень 2023 року; № 470012940/2/1 за лютий 2023 року; № 470012940/3/1 за березень 2023 року; № 470012940/4/1 за квітень 2023 року; № 470012940/5/1 за травень 2023 року; № 470012940/6/1 за червень 2023 року; № 470012940/7/1 за липень 2023 року; № 470012940/8/1 за серпень 2023 року; № 470012940/9/1 за вересень 2023 року, судом встановлено, що у них є нарахування за місцем постачання товару за Договором по точці комерційного обліку з ЕІС-кодом 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова") у розмірі 10,04 грн., а саме у рахунках-розшифровках № 470012940/3/1 за березень 2023 року у розмірі 5,10 грн. та № 470012940/8/1 за серпень 2023 року у розмірі 4,94 грн.

Враховуючи, що позивачем не доведено закріплення умовами Типового договору вказаної точки обліку за відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про безпідставність нарахування заборгованості по точці комерційного обліку з ЕІС-кодом 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова") у розмірі 10,04 грн, а саме у рахунках-розшифровках № 470012940/3/1 за березень 2023 року у розмірі 5,10 грн та № 470012940/8/1 за серпень 2023 року у розмірі 4,94 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за Типовим договором у розмірі 64 708,65 грн.

Що стосується нарахувань за Договором від 13.11.2023 за період жовтень-грудень 2023 року.

Так у додатку № 4 до Договору від 13.11.2023 місцями постачання товару (найменування та фактичні адреси площадок вимірювання, ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача) є постачання по точкам комерційного обліку з ЕІС-кодами: 19 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"); 20 62Z558 (найменування "Житловий масив"); 21 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 22 62Z215 (найменування "Житловий масив").

Позивачем долучено до матеріалів справи рахунки-розшифровки, а саме: № 470012940/10/1 за жовтень 2023 року; № 470012940/11/1 за листопад 2023 року та № 470012940/12/1 за грудень 2023 року, з яких вбачається, що вони виставлялись за ЕІС-кодами точок обліку 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"), 62Z558 [найменування "Масив житлової забудови (179 ділянок)"]; 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 62Z215 [найменування "Житловий масив (44 ділянок)"].

Тобто позивачем надано докази на підтвердження споживання відповідачем електричної енергії за ЕІС-кодами точок обліку 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"), 62Z558 (найменування "Житловий масив"), 62Z398 (найменування "Житловий масив"), 62Z215 (найменування "Житловий масив"), які відповідно до умов Договору від 13.11.2023 закріплені за останнім.

При цьому вимоги позивача та заперечення відповідача є ідентичним, що і за нарахуваннями за Типовим договором, різницею є лише період таких нарахувань та відсутність акта звірки.

Перевіривши рахунки-розшифровки № 470012940/10/1 за жовтень 2023 року, № 470012940/11/1 за листопад 2023 року та № 470012940/12/1 за грудень 2023 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості, яка підлягає задоволенню складає 50 569,20 грн.

Одночасно колегія суддів відхиляє твердження КП "Клесівводоканал" про оплату електричної енергії повністю, оскільки оплата проводилася по особовому рахунку № 479067543, в той же час предметом розгляду цієї справи є здійснення розрахунків за електричну енергію по особовому рахунку № 470012940.

Відповідачем, при цьому, не надано доказів оплати заборгованості у розмірі 115 277,85 грн (64 708,65 + 50 569,20).

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 115 277,85 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за Договором від 03.01.2024.

До матеріалів справи позивачем долучено додаток 4 до Договору від 03.01.2024, який містить перелік місць постачання товару (найменування та фактичні адреси площадок вимірювання, ЕІС-коди точок комерційного обліку Споживача) по точкам комерційного обліку з ЕІС-кодами, зокрема, і по точкам: 19 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"); 20 62Z558 (найменування "Житловий масив"); 21 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 22 62Z215 (найменування "Житловий масив") /т. 1 а.с. 98/.

Натомість 29.01.2024 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору від 03.01.2024, яка підписана сторонами та скріплена їх печатками та за умовами пункту 1 якої сторони дійшли згоди змінити додаток 4 до Договору від 03.01.2024 та викласти його зміст в новій редакції.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 29.01.2024 сторони виключили з переліку місць постачання товару по точкам комерційного обліку з ЕІС-кодами: 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"); 62Z558 (найменування "Житловий масив"); 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 62Z215 (найменування "Житловий масив"), тобто вказаною додатковою угодою сторони узгодили питання щодо не віднесення таких точок до відповідача /т. 1 а.с. 100 на звороті - 101/.

Водночас пунктом 5 додаткової угоди № 2 від 29.01.2024 передбачено, що дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та діє протягом строку дії договору. Відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України дія даної додаткової угоди розповсюджується на відносини, що виникли з 01.01.2024.

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що з 01.01.2024 точки комерційного обліку з ЕІС-кодами: 62Z089 (найменування "Вуличне освітлення; с. Рудня-Карпиловська, вул. Кузнецова"); 62Z558 (найменування "Житловий масив"); 62Z398 (найменування "Житловий масив"); 62Z215 (найменування "Житловий масив") не закріплені за відповідачем, а тому між сторонами відсутні договірні відносини за вказаними точками комерційного обліку.

Тобто у відповідача відсутній обов`язок оплатити електричну енергію, поставлену за цими точками комерційного обліку (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.10.2024 у справі № 910/11503/23).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024 у розмірі 89 770,56 грн слід відмовити.

Наведеним вище спростовуються доводи ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про безпідставність відмови у позові в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором від 03.01.2024 у розмірі 89 770,56 грн, нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат на вищезазначену суму заборгованості.

За наведених обставин доводи ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що з 01.01.2024 точки комерційного обліку з ЕІС-кодами: 62Z089, 62Z558, 62Z398, 62Z215 не відностяться до відповідача, а також що такі висновки не підтверджені в порядку ст. 74, 76-78 ГПК України, колегією суддів відхиляються як необгрунтовані.

Положеннями статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини другою статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи існуючу заборгованість позивачем відповідно до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.11.2023, Договору про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024 та вимог чинного законодавства, здійснено нарахування за період з 21.12.2022 (останній день сплати не пізніше 20 числа місяця) по 11.10.2024 (день звернення до суду) 61 445,61 грн пені, 5 797,71 грн 3% річних, та 14 149,92 грн інфляційних.

Згідно з статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказані норми чинного законодавства та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів, перевіривши здійснений Господарським судом Рівненської області розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стягнення з відповідача підлягають 4 300,76 грн 3% річних та 9 540,69 грн інфляційних втрат.

Щодо нарахування пені, слід зазначити, що позивач при здійсненні розрахунку пені зазначив, що: "За внесення платежів з порушенням термінів, відповідно до пункту 11 комерційної пропозиції, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати".

При цьому долучені до матеріалів справи комерційні пропозиції або містять інший зміст або взагалі не містять пункту 11.

Так комерційна пропозиція № 1.03/2-РОЕК до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг має пункт 11 такого змісту: "Можливість постачання захищеним споживачам:

Споживачі, що визнані у встановленому законодавством порядку захищеними, повідомляють про це постачальника у заяві-приєднанні до Договору про постачання електричної енергії споживачу" /т. 1 а.с.13/.

Комерційна пропозиція до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.11.2023 взагалі не містить пункту 11.

Водночас відповідно до пункту 6 комерційної пропозиції № 1.03/2-РОЕК до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати.

При цьому пеня нараховується за весь період заборгованості її виникнення, починаючи з першого дня наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за спожиту електричну енергію, із встановленням терміну позовної давності щодо її стягнення у 5 (п`ять) років /т. 1 а.с.13/.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, у редакції на момент спірних відносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 5 комерційної пропозиції до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.11.2023 за прострочення строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня /т. 1 а.с. 26/.

Оскільки сторони умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та Договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.11.2023 погодили відповідальність у вигляді стягнення пені у разі порушення строків оплати поставленої електричної енергії, тому, враховуючи положення частини шостої статті 232 ГК України про обмеження строку нарахування пені, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача пеню у розмірі 44 268,53 грн, а у стягненні 17 177,08 грн - відмовлено.

Заперечення Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, викладені в апеляційній скарзі про те, що у наданих позивачем рахунках та актах, вказані дати договору № 470012940, які не відповідають дійсній даті його укладання, а саме у частині рахунків та актів зазначено, що договір від 01.01.2019, а в іншій частині рахунків та актів зазначено договір від 01.01.2024, колегією суддів відхиляються як необгрунтовані, оскільки описки, які допущені при оформленні договорів (зокрема у даті договору), не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання ним своїх обов`язків за таким договором, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні документів, при цьому такі недоліки є формальними.

Разом з тим у рахунках, актах та рахунках-розшифровках наявні інші дані, які свідчать про те, що вони виставлялись відповідачу на виконання вимог Типового договору, а саме о/р 470012940 та ЕІС-кодами точок обліку 2Z558, 62Z398, 62Z21.

Посилання КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність основної заборгованості відповідача за публічним договором приєднання по о/р 470012940 від 12.03.2019, за договором постачання електричної енергії споживачу № 14104-ВЦ від 13.11.2023 та, відповідно, відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність заборгованості за вказаними вище договорами, а також правомірність стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних підтверджується долученими до матеріалів справи доказами та встановленими обставинами справи.

Крім того у гарантійних листах № 68 від 28.03.2023, № 274 від 11.09.2024 відповідач визнав наявну в нього заборгованість по особовим рахункам № 470012940, № 479067004, № та гарантував здійснити оплату.

Інші заперечення ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, викладені в апеляційних скаргах, обгрунтованих висновків викладених в рішенні Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 не спростовують та не можуть слугувати підставою для його скасування в оскаржуваних позивачем та відповідачем частинах.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни або скасування в оскаржуваних частинах відсутні, у зв`язку з чим апеляційні скарги варто залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.12.2024 у справі № 918/970/24 - без змін.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційних скарг покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Комунальне підприємство "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 11 грудня 2024 року у справі № 918/970/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Справу № 918/970/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "25" березня 2025 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.