ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. Справа№ 910/8305/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Коробенка Г.П.

Кропивної Л.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 06.03.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024

у справі № 910/8305/24 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_1»

про стягнення 536 100,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Військова частина НОМЕР_1 (позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_1» (відповідач) про стягнення суми податку на додану вартість у розмірі 536 100,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем без достатніх правових підстав до вартості товару за договором №132/2210.021Р від 17.05.2022 включено суму податку на додану вартість у розмірі 536 100,00 грн., чим завищено вартість товару на суму 536 100,00 грн. та безпідставно отримано кошти в зазначеному розмірі, а отже вони підлягають поверненню позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8305/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі № 910/8305/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем не доведено надмірної сплати сум податку на додану вартість за поставлений відповідачем товар, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача суми податку на додану вартість у розмірі 536 610,00 грн. При цьому, судом першої інстанції не прийнято у якості допустимого доказу, який підтверджує факт необґрунтованого включення до ціни товару суми ПДВ, лист Північного офісу Держаудитслужби від 08.01.2024 за №262607-14/172-2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 по справі № 910/8305/24, 15.11.2024 (через систему "Електронний суд"), Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі №910/8305/24 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024, матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 по справі № 910/8305/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Коробенко Г.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/8305/24.

09.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8305/24.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді Мальченко А.О., яка входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8305/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025, для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги в межах справи № 910/8305/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Сибіга О.М., судді Коробенко Г.П., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі № 910/8305/24 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

16.01.2025 через систему "Електронний суд" Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8305/24 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 та призначено до розгляду на 06.03.2025.

07.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі № 910/8305/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 17.05.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" (надалі - відповідач, продавець) укладено договір про закупівлю № 132/2210.021Р (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом договору є закупівля сорочок-поло (товар), згідно з кодом ДК 021:2015-35810000-5 Індивідуальне обмундирування, 35811300-5 - Військова уніформа. Продавець зобов`язується у 2022 році поставити покупцеві товар, зазначений у специфікації (додаток 1), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п.1.2. договору найменування та кількість товару зазначені у специфікації (додатку 1), що є невід`ємною частиною договору.

Ціна договору становить 15 345 000,00 грн., у тому числі ПДВ 0,00 грн. (п.3.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 25.05.2022, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 10.1. договору).

У специфікації, яка є додатком 1 до договору №132/2210.021Р від 17.05.2022, сторони визначили, що поставці підлягає товар: сорочка-поло у кількості 33 000 штук, на загальну суму 15 345 000,00 грн., ПДВ - 2 557 500,00 грн.

На виконання договору №132/2210.021Р від 17.05.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 15 345 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № ОТ-0000093 від 20.05.2022 на суму 1 395 000,00 грн., № ОТ-0000113 від 31.05.2022 на суму 465 000,00 грн., № ОТ-0000127 від 10.06.2022 на суму 1 297 350,00 грн., № ОТ-0000134 від 16.06.2022 на суму 1 495 440,00 грн., № ОТ-0000143 від 23.06.2022 на суму 683 550,00 грн., № ОТ-0000318 від 22.09.2022 на суму 465 000,00 грн., № ОТ-0000358 від 05.10.2022 на суму 744 000,00 грн., № ОТ-0000377 від 16.10.2022 на суму 1 023 000,00 грн., № ОТ-0000390 від 18.10.2022 на суму 558 000,00 грн., № ОТ-0000407 від 25.10.2022 на суму 697 500,00 грн., № ОТ-0000454 від 11.11.2022 на суму 1 116 000,00 грн., № ОТ-0000468 від 14.11.2022 на суму 976 500,00 грн., № ОТ-0000497 від 28.11.2022 на суму 651 000,00 грн., № ОТ-0000523 від 07.12.2022 на суму 976 500,00 грн., № ОТ-0000539 від 13.12.2022 на суму 744 000,00 грн., № ОТ-0000557 від 20.12.2022 на суму 372 000,00 грн., № ОТ-0000581 від 23.12.2022 на суму 1 127 160,00 грн. Товар за видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий позивачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на видаткових накладних.

За отриманий товар позивач розрахувався в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 578 від 20.05.2022, № 627 від 01.06.2022, № 690 від 10.06.2022, № 728 від 17.06.2022, № 765 від 24.06.2022, № 1284 від 26.09.2022, № 1402 від 06.10.2022, № 1471 від 17.10.2022, № 1470 від 17.10.2022, № 1478 від 20.10.2022, № 1517 від 27.10.2022, № 1634 від 14.11.2022, № 1652 від 15.11.2022, № 1777 від 29.11.2022, № 1914 від 08.12.2022, № 2024 від 14.12.2022, № 2142 від 20.12.2022, № 2243 від 23.12.2022.

01.02.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією від 31.01.2024 № 193 про повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів на оплату ПДВ по договору в сумі 536 610,00 грн. Факт направлення претензії підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною № 850.

Відповідач претензію позивача залишив без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, на виконання договору №132/2210.021Р від 17.05.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 15 345 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № ОТ-0000093 від 20.05.2022 на суму 1 395 000,00 грн., № ОТ-0000113 від 31.05.2022 на суму 465 000,00 грн., № ОТ-0000127 від 10.06.2022 на суму 1 297 350,00 грн., № ОТ-0000134 від 16.06.2022 на суму 1 495 440,00 грн., № ОТ-0000143 від 23.06.2022 на суму 683 550,00 грн., № ОТ-0000318 від 22.09.2022 на суму 465 000,00 грн., № ОТ-0000358 від 05.10.2022 на суму 744 000,00 грн., № ОТ-0000377 від 16.10.2022 на суму 1 023 000,00 грн., № ОТ-0000390 від 18.10.2022 на суму 558 000,00 грн., № ОТ-0000407 від 25.10.2022 на суму 697 500,00 грн., № ОТ-0000454 від 11.11.2022 на суму 1 116 000,00 грн., № ОТ-0000468 від 14.11.2022 на суму 976 500,00 грн., № ОТ-0000497 від 28.11.2022 на суму 651 000,00 грн., № ОТ-0000523 від 07.12.2022 на суму 976 500,00 грн., № ОТ-0000539 від 13.12.2022 на суму 744 000,00 грн., № ОТ-0000557 від 20.12.2022 на суму 372 000,00 грн., № ОТ-0000581 від 23.12.2022 на суму 1 127 160,00 грн.

Товар за видатковими накладними за якістю та кількістю прийнятий позивачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що за отриманий товар позивач розрахувався в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 578 від 20.05.2022, № 627 від 01.06.2022, № 690 від 10.06.2022, № 728 від 17.06.2022, № 765 від 24.06.2022, № 1284 від 26.09.2022, № 1402 від 06.10.2022, № 1471 від 17.10.2022, № 1470 від 17.10.2022, № 1478 від 20.10.2022, № 1517 від 27.10.2022, № 1634 від 14.11.2022, № 1652 від 15.11.2022, № 1777 від 29.11.2022, № 1914 від 08.12.2022, № 2024 від 14.12.2022, № 2142 від 20.12.2022, № 2243 від 23.12.2022.

Позивач зазначає, що Північним офісом Держаудитслужби відповідно до п. 1.1.6.3. Плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2022 по 30.06.2023. За результатами перевірки Північним офісом Держаудитслужби складено акт ревізії № 07-30/515 від 21.12.2023, зі змісту якого слідує, що у порушення пп. 9.4. п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кoдeкcy України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996 через включення ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» до вартості сорочки-поло (видаткові накладні від 23.12.2022 № ОТ-0000581, від 20.12.2022 № ОТ-0000557, від 07.12.2022 № ОТ-0000523, від 13.12.2022 № ОТ-0000539) в завищеному розмірі витрат зі сплати податку на додану вартість та його погодження ВЧ НОМЕР_1 , вартість даних виробів завищено на загальну суму 536 610,00 грн.

Листом від 08.01.2024 за № 262607-14/172-2024 Північним офісом Держаудитслужби зобов`язано позивача вжити заходів претензійно-позовного характеру щодо стягнення коштів у розмірі 536 610,00 грн.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Позивач просить стягнути з відповідача сплачену суму податку на додану вартість у розмірі 536 610,00 грн., яка включена до вартості товару за видатковими накладними № ОТ-0000523 від 07.12.2022, № ОТ-0000539 від 13.12.2022, № ОТ-0000557 від 20.12.2022, № ОТ-0000581 від 23.12.2022.

Законом України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» підрозділ 8 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 9.

Відповідно до пп. 9.4. п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кoдeкcy України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI тимчасово, з 01 квітня 2022 року до припинення a6o скасування воєнного стану на території України відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПKУ, встановлюються у розмірі 2% доходу, визначеного у відповідності до ст. 292 глави 1 розділу XIV ПKУ.

З 02.12.2022 відповідач перейшов на спрощену систему оподаткування за ставкою платника єдиного податку 3 групи 2% та з цієї дати не є платником ПДВ, про що останній повідомив позивача листом № 1546 від 02.12.2022 та просив врахувати такі зміни, зокрема, в договорі № 132/2210.021Р від 17.05.2022.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що у видаткових накладних № ОТ-0000539 від 13.12.2022 на суму 744 000,00 грн., № ОТ-0000557 від 20.12.2022 на суму 372 000,00 грн., № ОТ-0000581 від 23.12.2022 на суму 1 127 160,00 грн. до ціни товару суму ПДВ включено не було.

З платіжних доручень № 1914 від 08.12.2024, № 2024 від 14.12.2022, № 2142 від 20.12.2022, № 2243 від 23.12.2022 вбачається, що оплату за поставлений товар згідно видаткових накладних № ОТ-0000539 від 13.12.2022, № ОТ-0000557 від 20.12.2022, № ОТ-0000581 від 23.12.2022 здійснено позивачем без урахування ПДВ, про що зазначено у графі «Призначення платежу» цих платіжних доручень.

Таким чином, доводи позивача про включення відповідачем до вартості товару за видатковими накладними № ОТ-0000523 від 07.12.2022, № ОТ-0000539 від 13.12.2022, № ОТ-0000557 від 20.12.2022, № ОТ-0000581 від 23.12.2022 суми податку на додану вартість у розмірі 536 610,00 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи за встановлених судом вище обставин, а саме поставки товару за цими видатковими накладними та оплати такого товару без включення суми ПДВ.

Принагідно слід зазначити, що лист від 08.01.2024 № 262607-14/172-2024 Північного офісу Держаудитслужби, який підтверджує факт необґрунтованого включення до ціни товару суми ПДВ може бути підставою для вжиття органом державного фінансового контролю в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях у встановленому чинним законодавством порядку, саме Військової частини НОМЕР_1 , а не для встановлення певного зобов`язання в межах господарсько-договірних відносин.

Додатково колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 10.09.2013 у справі № 21-237а13, відповідно до якої акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Відтак, посилання позивача на встановлені Північним офісом Держаудитслужби порушення, які зафіксовані у акті ревізії № 07-30/515 від 21.12.2023 є необґрунтованими та таким, що не підлягають врахуванню судом під час розгляду даної справи.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі № 910/8305/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2024 у справі № 910/8305/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/8305/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.03.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Г.П. Коробенко

Л.В. Кропивна