номер провадження справи 5/5/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 Справа № 908/964/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянув матеріали справи

За позовом: Першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Єдності, буд. 28, м. Пологи, Запорізька область, 70600; адреса для листування: вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69002) в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах

Позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м.Київ, 03135; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (вул. Чубанова, буд. 8, м. Запоріжжя, 69118)

До відповідача: Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення 15 655,97 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

24.03.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений від імені держави здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області до Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича про стягнення 15 655,97 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023, справу №908/964/23 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 29.03.2023 вказану позовну заяву на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164, ст.172, ст. 174 ГПК України залишено без руху до закінчення періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні для можливості надати прокурору строк для усунення вищевказаних недоліків шляхом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками та надати докази направлення (фіскальний чек, поштова накладна, опис вкладення у цінний лист в оригіналі).

22.01.2025 до Господарського суду Запорізької області від Першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області надійшла заява від 22.01.2025 за вих. №56/4-257вих-25 про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що Фізична особа підприємець Спицький В.М. знаходиться за адресою пров. Першотравневий, 17, м. Токмак, Запорізька область, що підтверджується оновленим витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Так, територія Токмацької міської територіальної громади знаходиться на тимчасово окупованій рф території України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року №1668/39004, у зв`язку із чим, неможливо направити на адресу відповідача будь-яку поштову кореспонденцію. На виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023, окружною прокуратурою раніше встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ФОП Спицький В.М. зареєстроване нерухоме майно на підконтрольній органам державної влади України території, а саме за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Медова, 47. За вказаною адресою окружною прокуратурою направлено примірник позовної заяви разом із копіями доданих до неї документів, про що суд було повідомлено листом від 07.04.2023. З огляду на викладене, прокуратура просить суд вирішити питання щодо можливості відкриття провадження у справі №908/964/23 про стягнення з ФОП Спицький В.М. на користь Державної служби безпеки на транспорті плати за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування.

Ухвалою суду від 23.01.2025 заяву Першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області від 22.01.2025 за вих. №56/4-257вих-25 про усунення недоліків позовної заяви задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/964/23 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження 5/5/25 та розгляд справи по суті вирішено розпочати з 20.02.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24.03.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що Пологівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя опрацьовано матеріали, складені Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки щодо дотримання ФОП Спицьким В.М. вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення вантажу. У ході здійснення габаритно-вагового контролю, посадовими особами Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16.06.2021 та нараховано плату за проїзд у розмірі 480,0 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 16.06.2021 еквівалентно 15 655,97 грн. З наслідками габаритно-вагового контролю працівниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.06.2021 складено акт №285239 проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.07.2021 №284187 відносно ФОП Спицького В.М. Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відповідачу направлено лист від 15.07.2021 про необхідність сплати коштів за проїзд відповідно до розрахунку від 16.06.2021 у розмірі 480,00 євро, що еквівалентно 15 655,97 грн. Однак, вказана плата ФОП Спицьким В.М. не сплачена. На підставі викладеного, посилаючись на ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 15, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 217, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 5, 29 Бюджетного кодексу України, ст. 29 Закону України Про дорожній рух, ст.ст. 1, 33, 48, 60 Закону України Про автомобільний транспорт, прокурор просить суд позов задовольнити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який наразі триває.

Згідно з ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до бази даних Діловодство спеціалізованого суду Господарського суду Запорізької області у Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича відсутній зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) є АДРЕСА_1 .

Місто Токмак Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, з 26.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, текст ухвали суду від 23.01.2025 про відкриття провадження у справі № 908/964/23 розміщено на офіційному веб-сайті Судова влада України в мережі Інтернет, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту, яка містяться в матеріалах справи.

Крім того, в ухвалі суду від 23.01.2025 вирішено здійснювати листування з відповідачем по цій справі за адресою нерухомого майна, яке зареєстроване за ФОП Спицьким В.М. на підконтрольній Україні території, а саме: АДРЕСА_3 .

Таким чином, копію ухвали суду від 23.01.2025 у справі №908/964/23 було надіслано судом на адресу нерухомого майна, а саме: вул. Медова, буд. 47, м. Синельникове, Дніпропетровська область, 52501. Однак, зазначена копія ухвали повернулась до суду з відміткою АТ «Укрпошта» причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №908/964/23 в суді.

Станом на 24.03.2025 відповідач запропонований ухвалою суду від 23.01.2025 письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У статті 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільний прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст.16 ЦК України).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналогічним чином питання відшкодування збитків врегульовано Господарським кодексом України.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У постанові від 06.06.2018 по справі № 820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства.

Отже, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що Пологівською окружною прокуратурою опрацьовано матеріали, складені Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки щодо дотримання ФОП Спицьким В.М. вимог законів «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2016 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, встановлено наступне.

Державними інспектора Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок на території Запорізької та Дніпропетровської області у період з 14.06.2021 по 20.06.2021 та згідно із направленням на рейдову перевірку від 14.06.2021 № 010378 на перехресті а/д М-18 та а/д Р-37; 467 км а/д Н-08; 474 км а/д Н-08; 264 км а/д М-18, м. Бердянськ, Якимівський район, смт. Кирилівка, с. Лиманське, 16.06.2021 проведена рейдова-перевірка додержання вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту.

Під час перевірки зупинено транспортний засіб марки DAF моделі ХF 95.480 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , причіп (напівпричіп) марки (GENERAL TRAILERS моделі SYY-3LB реєстраційного номеру НОМЕР_3 , власником яких є ФОП Спицький В.М., що підтверджується інформацією регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області від 14.02.2023.

Також Працівниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.06.2021 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепу GENERAL TRAILERS, державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про державну метрологічну атестацію №34-1191 віл 08.09.2009, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2014 чинне до 31.07.2021.

За результатами габаритно-вагового контролю складено довідку №045785 від 16.06.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно з якою навантаження на осі транспортного засобу складає (в тонах): 1) 6.95; 2) 10,6; 3) 8,1; 4) 7,2; 5) 8,55. Повна маса зазначеного транспортного засобу сягала 41,4 т.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) в редакції станом на 16.06.2021, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених в редакції станом на 16.06.2021 дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх складів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 тон, навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -16т, строєні осі -22 т, здійснюється за спеціальними правилами.

Отже, в порушення вищевказаних норм, результати зважування транспортного засобу марки DAF , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепом GENERAL TRAILERS, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником яких є ФОП Спицький В.М. - становило - 41,40 т, при нормативно допустимому 40 т.

Також згідно з довідкою №045785 від 16.06.2021 перевищення вагових параметрів допущено в частині навантаження на строєні осі (тонах), а саме, 6,95/ 10,6/ 8,1/ 7,2/ 8,55 при нормативно допустимому: 11/11/22.

На підставі матеріалів, складених у ході здійснення габаритно - вагового контролю, посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16.06.2021 та нараховано плату за проїзд у розмірі 480,0 євро, що за перерахунком згідно з офіційним курсом валют євро до гривні Національного банку України станом на 16.06.2021 еквівалентно 15655,97грн.

За наслідками габаритно-вагового контролю працівниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.06.2021 складено акт № 285239 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Окрім цього, 06.07.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №284187 відносно ФОП Спицького В.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що останнім допущено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт". На ФОП Спицького В.М. накладено адміністративно - господарський штраф у сумі 8 500,00 грн. Вказана постанова прийнята на основі перевірки від 16.06.2021 на перехресті а/д М-18 та а/д Р-37, Акт №285239.

Також Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки направлено на адресу відповідача лист від 15.07.2021 про необхідність сплати коштів за проїзд відповідно до розрахунку від 16.06.2021 у розмірі 480,00 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 16.06.2021 еквівалентно 15 655,97 грн. (на день проведення розрахунку, а саме на 16.06.2021, курс гривні до євро становив 32,616 грн.).

Факт направлення зазначеного листа підтверджується Реєстром на відправлення рекомендованих листів.

Однак, ФОП Спицький В.М. оплату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 480,00 євро не здійснив.

Листом Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 16.02.2023 повідомлено Пологівську окружну прокуратуру Запорізької області про те, що зазначена постанова не оскаржувалась Відповідачем, та ФОП Спицьким В.М. сплачено накладений на нього штраф у розмірі 8 500,00 грн., що підтверджується квитанцією №3 від 20.07.2021.

Відповідно до висновку Верховного Суду у справі № 747/45/20 від 10.11.2021 відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу, має сплатити суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди внаслідок такого перевищення.

Отже, заявлені прокурором позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП Спицьким В.М. порушено норми законодавства щодо проїзду великовагових та транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та не сплачено розрахованої плати за проїзд.

Частиною 2 статті 29 Закону України Про дорожній рух передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за № 103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 цього Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пп. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі порядок №879).

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з ч. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому, транспортний засіб не можу вважатися великогабаритним та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі вважаються здвоєними або строєним, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м.

Відповідно до п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машині механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, у тому числі:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснюю автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно із пунктом 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм+Рнв+Рг) х В

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 31 Порядку № 879 для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі (у формулі визначено як К).

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

За результатами зважування автомобіля марки DAF моделі ХР 95.480 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , причіп (напівпричіп) марки GENERAL TRAILERS моделі SYY-3LB реєстраційного номеру НОМЕР_3 та габаритно-вагового контролю, посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зафіксовано навантаження на строєні осі: 23,85 тон при нормативно допустимому - 22 тон що є порушенням п.22.5 Правил дорожнього руху України (тобто більше на 8,4% перевантаження,) і застосовується коефіцієнт 2.

Враховуючи виявлені порушення, посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за формулою, передбаченою Порядком №879, здійснено розрахунок плати за проїзд, за наступними параметрами:

П= (Рзм + Рнв + Рг) х В х К (п. 31) де:

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду (плата за проїзд з перевищенням нормативних параметрів, євро/км із загальної маси перевищення 0,10 + плата за проїзд з перевищенням нормативних параметрів, євро/км за строєну вісь 0,20. Разом за 1 км проїзду 0,30);

Рнв - розмір плати за перевищення на навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду (габарити не перевищують);

В - відстань перевезення від с. Хацьки (Черкаська) - ПГВК - м. Миколаїв (Миколаївська обл.) становить 800 км.

К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 % - К=2.

П= (0+0,30+0)*800*2 = 480,00 Євро.

Таким чином, при проведенні габаритно-вагового контролю, складання відповідного акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійснення розрахунку плати за проїзд, посадові особи Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області діяли на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку.

Станом на 16.06.2021 (день проведення розрахунку) сума 480,00 євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складає 15 655,97 грн. (32,6166*480,00).

Однак, як вбачається з листа Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.02.2023 у передбачені п. 31-1 Порядку № 879 строки, нарахована до сплати ФОП Спицькому В.М. плата за проїзд у сумі 480,00 євро не сплачена.

Також відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів сплати за проїзд суми в розмірі 15 655,97 грн. та контррозрахунку вказаної плати.

Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з цим позовом.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентним органом протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом щодо підстав для представництва.

Відповідно до абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014 № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті та Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління з контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державною здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

У відповідності до абз. 1 п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано у Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, згідно з додатком до вказаного розпорядження.

Однак, Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки не є самостійною юридичною особою, а лише структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті.

Враховуючи викладене, позовна заява подана прокурором в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки.

Разом з тим, незважаючи на те, що відповідач грошові кошти в установлені законом строки після проведення перевірки та їх нарахування, не сплатив, Державною службою з безпеки на транспорті, за наявності підстав, жодних заходів щодо стягнення указаної суми коштів до бюджету в судовому порядку не здійснено.

Також Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, правонаступником якого є Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки не вжито заходів щодо примусового стягнення плати за проїзд, що є відшкодуванням матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг.

У листі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 16.02.2023 за вих. № 631/27/23-23 вказано, що ФОП Спицьким В.М. не сплачено у добровільному порядку плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 480,00 євро у визначений термін, про що повідомлено органи прокуратури.

З урахуванням викладеного підставою для представництва прокурора інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки є факт несплати ФОП Спицьким В.М. до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 15 655,97 грн. та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету.

Щодо суспільного інтересу заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Бюджетного кодексу України бюджетна системи України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, несплата Відповідачем 15 655,97 грн. за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні:

- призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, як наслідок, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та потребує їх захисту шляхом звернення прокурора до суду з позовом;

- ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2018-2022 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 21.03.2018, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та ремонту автомобільних доріг.

Таким чином, стягувана за позовом плата є дохідною частиною Державного бюджету України, з якого здійснюється фінансування витрат на відновлення стану та утримання автомобільних доріг загального користування в належному стані, відповідно до п. 26 Порядку, а невнесення вказаної плати може призвести до недостатності коштів для відновлення пошкоджених великоваговим транспортом автомобільних доріг на неможливості збереження й розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, що відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про автомобільні дороги України», має пріоритетне значення для держави.

З огляду на викладене, враховуючи, що Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів здійснення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 400,00 євро, що еквівалентно 15 655,97 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 16.06.2021, доведеність належними та допустимими доказами перевищення транспортним засобом Відповідача нормативно вагових параметрів, не надання Відповідачем жодних письмових пояснень щодо суті спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (вул. Чубанова, буд. 8, м.Запоріжжя, 69118) до державного бюджету (за наступними реквізитами: р/р UA0008479, код класифікації доходів бюджету 22160100, одержувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/22160100, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 15 655 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 97 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця Спицького Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Пологівської окружної прокуратури (вул. Залізнична, буд. 17, м.Запоріжжя, 69002; , розрахунковий рахунок: UА0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) кошти, витрачені у 2023 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено та підписано: 28.03.2025.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.