ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Харків Справа № 913/45/25
Провадження №5/913/45/25
про стягнення 723 076 грн 94 коп.
Суддя Вінніков С.В.
Без повідомлення (виклику) представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпорт Фудз Компані» (далі ТОВ «Імпорт Фудз Компані») 31.01.2025 через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон» (далі ТОВ «Гведеон») про стягнення заборгованості за договором дистриб`юції від 01.10.2021 №1376/21-Д про поставку товару в сумі 479 709 грн 67 коп., 3% річних за період з 01.02.2022 по 19.11.2024 у сумі 40 300 грн 14 коп., інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року в сумі 203 067 грн 13 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Гведеон» зобов`язань з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим позивачем відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України нараховані 3% річних за період з 01.02.2022 по 19.11.2024 у сумі 40 300 грн 14 коп., інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року в сумі 203 067 грн 13 коп.
Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.
Ухвалою від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; задоволено клопотання позивача від 31.01.2025 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом розміщення повідомлення на сайті судової влади, що підтверджується відповідною роздруківкою.
Суд наголошує, що у відповідача в порушення приписів абз.1 ч.6, абз.2 ч.8 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) відсутній зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Суд бере до уваги, що постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19.09.2024 №3984-IX перейменовано місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району Луганської області на місто Сіверськодонецьк.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затверджений відповідний Перелік, відповідно до якого територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області з 25.06.2022 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд
01.10.2021 між ТОВ «Імпорт Фудз Компані» як постачальником та ТОВ «Гведеон» як дистриб`ютором укладений договір дистриб`юції №1376/21-Д з додатковою угодою до нього, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність дистриб`ютора товар для його подальшого поширення на території на умовах і в порядку, визначених договором, а дистриб`ютор зобов`язується прийняти товар у власність і оплатити його вартість, а також виконати дії, необхідні для поширення та просування товару на території на умовах і в порядку, визначених договором (п.1.1 договору).
Згідно з п.1.2 договору найменування, асортимент, кількість товару визначаються у видаткових та товарно-транспортних накладних. Перелік товару та його ціна для дистриб`ютора визначаються в протоколі погодження цін до цього договору (додаток №1).
У п.3.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на підставі замовлення дистриб`ютора належним чином узгодженого з постачальником.
Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (правила ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року) на визначену у замовленні адресу дистриб`ютора (п.3.2 договору).
Відповідно до п.3.3 договору строк поставки товару складає 7 календарних днів з моменту прийняття замовлення до виконання.
Згідно з п.4.3 договору разом з товаром постачальник повинен передати дистриб`ютору видаткову накладну, товарно-транспортну накладну та інші супроводжувальні документи згідно чинного законодавства. У випадку відсутності будь-якого з документів дистриб`ютор повинен негайно повідомити про це постачальника та зробити відповідну відмітку у видатковій накладній та товарно-транспортній накладній, зазначивши який саме документ відсутній. У випадку якщо у видатковій накладній та товарно-транспортній накладній буде відсутня відмітка дистриб`ютора або не буде вказано який саме документ відсутній, то вважається, що постачальник належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання з поставки товару за цим договором.
Датою поставки товару є дата підписання накладної представником дистриб`ютора (п.4.8 договору).
У п.5.1 договору встановлено, що сума договору складається з суми вартості партій товару, поставленого постачальником протягом строку дії цього договору, і визначається шляхом додавання вартості товару, вказаного у видаткових накладних, що були підписані уповноваженими представниками сторін протягом строку дії цього договору. Ціна товару визначається сторонами у протоколі погодження ціни (додаток №1), який діє на момент здійснення замовлення дистриб`ютором, та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.5.3 договору товар повинен бути оплачений протягом 45 календарних днів з моменту поставки. Оплата товару здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Днем оплати товару є день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.
Постачальник має право надавати дистриб`ютору комерційний кредит відповідно до ст.1057 ЦК України шляхом поставки товару з відстрочкою оплати її вартості строком до 45 календарних днів з дати поставки продукції на склад дистриб`ютора. Сума комерційного кредиту не може перевищувати 4 000 000 грн 00 коп. У разі потреби дистриб`ютора в поставках товару з перевищенням ліміту кредитної лінії останній зобов`язаний зробити 100% попередню оплату суми, на яку поставляється товар з перевищенням ліміту кредиту. Ліміт кредиту не звільняє дистриб`ютора від виконання зобов`язань по розрахунках передбачених п.5.3 договору. На суму ліміту кредиту розповсюджується відповідальність дистриб`ютора передбачена розділом 5 договору (п.5.4 договору в редакції додаткової угоди від 30.11.2021).
У п.8.2 договору сторони передбачили, що у випадку порушення дистриб`ютором умов п.5.3, строків розрахунків, визначених п.п.5.2, 11.6 цього договору, постачальник має право вимагати сплати дистриб`ютором пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє дистриб`ютора від сплати основної суми заборгованості.
Цей договір набирає юридичної сили з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у випадку їх наявності) і діє до 31.12.2022 (п.11.1 договору).
На виконання вказаних умов договору позивач протягом жовтня-грудня 2021 року передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 3 686 636 грн 66 коп., який останній оплатив частково в сумі 3 206 926 грн 99 коп. Заборгованість складає 479 709 грн 67 коп., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір від 01.10.2021 №1376/21-д є договором поставки.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
На підтвердження факту поставки товару відповідачу у період жовтень грудень 2021 року позивачем надані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні
Так, відповідно до видаткової накладної від 22.10.2021 №ИФ-0002967 ТОВ «Імпорт Фудз Компані» поставлено ТОВ «Гведеон» товар на загальну суму 881 337 грн 02 коп. з ПДВ, від 26.10.2021 №ИФ-0002995 на суму 180 972 грн 00 коп. з ПДВ, від 08.11.2021 №ИФ-0003132 на суму 167 569 грн 20 коп. з ПДВ, від 16.11.2021 №ИФ-0003202 на суму 145 512 грн 00 коп. з ПДВ, від 01.12.2021 №ИФ-0003345 на суму 1 025 471 грн 03 коп. з ПДВ, від 08.12.2021 №ИФ-0003415 на суму 618 831 грн 36 коп. з ПДВ, від 14.12.2021 №ИФ-0003469 на суму 152 107 грн 69 коп. з ПДВ, від 15.12.2021 №ИФ-0003513 на суму 453 866 грн 40 коп. з ПДВ.
Також надані відповідні товарно-транспортні накладні від 22.10.2021 №2967, від 26.10.2021 №2995, від 08.11.2021 №3132, від 15.11.2021 №3185, від 16.11.2021 №3202, від 01.12.2021 №3345, від 08.12.2021 №3415, від 14.12.2021 №3469.
Отже, позивачем доведено факт поставки відповідачу товару на загальну суму 3 686 636 грн 66 коп.
Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до п.5.3 договору товар повинен бути оплачений протягом 45 календарних днів з моменту поставки. Оплата товару здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Днем оплати товару є день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.
Водночас у видаткових накладних сторони визначили інші строки оплати поставленого товару, які з огляду на підписання їх обома сторонами та скріплення підписів печатками підприємств, судом беруться до уваги.
Ураховуючи наведене, граничними строками оплати поставленого позивачем відповідачеві товару за видатковою накладною від 22.10.2021 №ИФ-0002967 є 06.12.2021, від 26.10.2021 №ИФ-0002995 10.12.2021, від 08.11.2021 №ИФ-0003132 23.12.2021, від 16.11.2021 №ИФ-0003202 31.12.2021, від 01.12.2021 №ИФ-0003345 15.01.2022, від 08.12.2021 №ИФ-0003415 22.01.2022, від 14.12.2021 №ИФ-0003469 28.01.2022, від 15.12.2021 №ИФ-0003513 29.01.2022.
Відповідач поставлений товар оплатив частково в сумі 3 206 926 грн 00 коп., що підтверджується банківськими виписками.
Так, відповідачем повністю оплачений поставлений товар за видатковими накладними від 22.10.2021 №ИФ-0002967, від 26.10.2021 №ИФ-0002995, від 08.11.2021 №ИФ-0003132, від 16.11.2021 №ИФ-0003202, від 01.12.2021 №ИФ-0003345, від 08.12.2021 №ИФ-0003415, частково оплачений в сумі 126 264 грн 42 коп. за видатковою накладною від 14.12.2021 №ИФ-0003469 та неоплачений за видатковою накладною від 15.12.2021 №ИФ-0003513.
Отже заборгованість складає 479 709 грн 67 коп.
Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними від 14.12.2021 №ИФ-0003469 та від 15.12.2021 №ИФ-0003513 за договором від 01.10.2021 №1376/21-д у сумі 479 709 грн 67 коп.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.02.2022 по 19.11.2024 у сумі 40 300 грн 14 коп. та інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року в сумі 203 067 грн 13 коп. суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено, що він є арифметично правильним, обґрунтованим, зробленим у відповідності до даних первинних документів.
Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є 3% річних за період з 01.02.2022 по 19.11.2024 у сумі 40 300 грн 14 коп.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, судом встановлено, що, ураховуючи принцип диспозитивності судового процесу та заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат, він є арифметично правильним, обґрунтованим, зробленим у відповідності до даних первинних документів.
Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року в сумі 203 067 грн 13 коп.
Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.
Розв`язуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При зверненні з позовом до суду позивачем за заявленими вимогами про стягнення заборгованості у загальній сумі 723 076 грн 94 коп. було сплачено судовий збір у сумі 10 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.10.2024 №3121, та у сумі 846 грн 75 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 28.11.2024 №3378, усього в сумі 10 846 грн 75 коп.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд зауважує, що позивач звернувся з позовом до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі, а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, в даному випадку підлягав сплаті судовий збір у сумі 8 676 грн 92 коп. Переплата складає 2 169 грн 83 коп.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Ураховуючи наведене, з огляду на сплату позивачем судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у сумі 2 169 грн 83 коп. може бути повернутий платнику за його клопотанням.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8 676 грн 92 коп. покладаються на відповідача згідно ст.129 ГПК України.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Фудз Компані» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гведеон» задовольнити повністю.
3. Учасники справи:
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 31.03.2025.

Суддя Сергій ВІННІКОВ