СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Харків Справа № 917/791/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників:

від відповідача - Костянецький А.Г. (у режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.99П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 (суддя Безрук Т.М., повний текст складено 23.12.2024) у справі №917/791/24

за позовною заявою учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Офтальмологічний центр Діоптрія ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю Офтальмологічний центр Діоптрія

до ОСОБА_2

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернувся учасник Товариства з обмеженою відповідальністю Офтальмологічний центр Діоптрія (далі ТОВ ОЦ Діоптрія) ОСОБА_1 в інтересах ТОВ ОЦ Діоптрія з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 383 519,75 грн. збитків.

Позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог просить суд стягнути збитки у розмірі 904 513,00 грн.

Ухвалою від 10.09.2024 Господарський суд Полтавської області прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який займав посаду головного лікаря ТОВ ОЦ Діоптрія, самовільно встановив розмір заробітної плати, яку він отримував у періоди 03.11.2018 31.12.2018, 01.01.2019 31.12.2019, 01.01.2020 31.12.2020, 01.01.2023 31.12.2023 та 01.01.2024 31.03.2024, чим завдав збитків товариству на суму 904 513,00 грн. На переконання позивача, за відсутності рішення загальних зборів товариства про встановлення розміру винагороди головному лікарю як виконавчому органу товариства, її розмір мав відповідати розміру мінімальної заробітної плати в Україні, встановленому законодавством. Позивач зазначає, що нарахування та виплата головним лікарем заробітної плати у розмірі, встановленому штатними розписами, завдали збитків товариству, а відтак наявні порушення корпоративних права учасника товариства ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі №917/791/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОЦ «Діоптрія» 732 544,80 грн. збитків. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 988,17 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В основу рішення в частині задоволення позовних вимог покладено висновки суду про те, що рішення загальними зборами про встановлення розміру винагороди головному лікарю не приймалися, рішення установчих зборів товариства не є рішенням загальних зборів товариства, а тому головний лікар товариства ОСОБА_2 повинен був отримувати винагороду у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, а фактично отримана відповідачем сума, яка перевищує мінімальну заробітну плату, становить збитки, заподіяні товариству виконавчим органом, які підлягають стягненню з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 отримав відповідні кошти за роботу на посаді найманого працівника лікаря-офтальмолога, що не можна вважати винагородою виконавчого органу товариства.

Не погодившись із означеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі №917/791/24 у частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «ОЦ «Діоптрія». Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з наступних підстав:

- висновок суду першої інстанції про те, що рішення загальними зборами про встановлення розміру винагороди головному лікарю не приймалися, суперечить зібраним у справі доказам. Документально підтверджено, що головному лікарю ТОВ «ОЦ «Діоптрія» загальні збори учасників (засновників) визначили розмір оплати шляхом зазначення у протоколі установчих зборів від 10.12.2017 «з окладом згідно штатного розпису». Виплачена головному лікарю винагорода не перевищує розмір, який був передбачений рішенням, оформленим протоколом №1 від 10.12.2017, та штатними розписами;

- хибним є висновок місцевого господарського суду про те, що установчі збори не є загальними зборами товариства. Станом на час виникнення спірних відносин та прийняття на установчих зборах учасників (засновників) товариства протоколу №1 від 10.12.2017 законодавець не виділяв особливого статусу установчих зборів засновників в аспекті виокремлення їх виключної компетенції у порівнянні із загальними зборами учасників, оскільки як у загальних, так і в установчих зборах беруть участь одні і ті ж особи учасники (засновники), які наділені загальною компетенцією щодо прийняття рішень про утворення юридичної особи та рішень, віднесених до компетенції вищого органу управління товариства. З урахуванням критеріїв подібності правовідносин та приймаючи до уваги, що спірними правовідносинами є саме повноваження установчих та загальних зборів учасників юридичної особи, суд першої інстанції безпідставно не врахував висновки, сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/5179/20;

- Господарський суд Полтавської області неправильрно розтлумачив зміст пункту 4 протоколу установчих зборів від 10.12.2017. Єдиним логічним тлумачення може бути те, що загальні збори учасників (засновників) прийняли рішення прийняти ОСОБА_2 на посаду виконавчого органу товариства, який повинен у подальшому самостійно створити та затвердити штатні розписи, у яких визначити власну заробітну плату. Загальні збори не приймали інших рішень про визначення винагороди. ОСОБА_1 не ініціював розгляд питання про визначення розміру винагороди головному лікарю у іншому розмірі, ніж це було раніше визначено загальними зборами, а також не ініціював скликання загальних зборів товариства з цього питання;

- суд першої інстанції не приділив належної уваги тому, що подаючи позовну заяву та заперечуючи проти того, що ОСОБА_2 повинен отримувати винагороду відповідно до штатного розпису, ОСОБА_1 діє всупереч власному волевиявленню на зборах 10.12.2017;

- місцевий господарський суд дійшов суперечливих висновків про те, що з одного боку розмір винагороди не встановлений загальними зборами учасників товариства, але одночасно дійшов висновку, що розмір винагороди повинен бути на рівні гарантованого державою мінімального розміру заробітної плати, тобто по суті розмір винагороди виконавчого органу був ретроспективно визначений судом. Такий висновок суду суперечить ст.30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»;

- поза увагою Господарського суду Полтавської області залишилося те, що належним позивачем у подібних справах є юридична особа, права якої порушено, а не її учасник.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі №917/791/24. Встановлено строк по 10.02.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. Призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 11.03.2025 об 11:30год.

На поштову адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.1942; направлено на адресу суду 10.02.2025, тобто в межах встановленого судом строку), згідно з прохальною частиною якого заявник просить залишити рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/791/24 без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у Східному апеляційному господарському суді в розмірі 20 000,00 грн.

Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне:

- умовами чинного законодавства і положеннями статуту ТОВ «ОЦ «Діоптрія» чітко визначено орган, повноважний приймати рішення про встановлення розміру винагороди головному лікарю загальні збори. Наявність у п.4 протоколу №1 установчих зборів учасників товариства від 10.12.2017 вказівки «з окладом згідно штатного розпису» у будь-якому випадку не є тотожним поняттю «визначення розміру винагороди головного лікаря». Керівник не має повноважень на самостійне встановлення собі винагороди;

- рішення зборів учасників товариства не є правочинами в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки загальні збори учасників товариства не є суб`єктом цивільних правовідносин. Суд першої інстанції не здійснював тлумачення п.4 протоколу №1 від 10.12.2017, а надав йому обґрунтовану правову оцінку з огляду на положення чинного законодавства, зокрема, які регулюють порядок встановлення винагороди виконавчому органу товариства;

- з боку головного лікаря ОСОБА_2 мало місце порушення принципу добросовісності, оскільки останній, достовірно знаючи про віднесення питання про визначення йому, як головному лікарю товариства, розміру винагороди до виключної компетенції загальних зборів товариства, неодноразово підвищував собі заробітну плату без урахування позиції іншого учасника товариства ОСОБА_1 ;

- усупереч твердженням апелянта, судом першої інстанції не вирішувалося питання про визначення розміру винагороди головного лікаря товариства, а було досліджено питання правомірності встановлення винагороди, що нараховувалася та отримувалася ОСОБА_2 , з урахуванням встановленого Державою мінімального розміру оплати праці за відповідний період. Відсутність рішення загальних зборів учасників товариства про визначення винагороди головному лікарю товариства не може впливати на здійснення виплати гарантованого державою мінімального розміру заробітної плати та по своїй суті обрання її розміру для здійснення обрахунку завданих збитків не є встановленням винагороди головному лікарю товариства.

У відзивіві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 повідомив, що докази надання правничої допомоги будуть подані в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 11.03.2025 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. До закінчення судових дебатів у справі зазначив, що докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

ОСОБА_1 явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. На поштову адресу суду 10.03.2025 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.3031), мотивоване неможливістю прибуття в судове засідання у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні Ленінського районного суду м.Харкова у справі №642/847/23, призначеному на 11.03.2025 о 12:00год.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За приписами ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, розумність строків розгляду справи судом, що також є одним з елементів права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судова колегія враховує, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 явка представників сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. Позиція ОСОБА_1 викладена безпосередньо у відзиві на апеляційну скаргу. ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовано, які обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та потребують присутності останнього (або його представника) в судовому засіданні. ОСОБА_1 був завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання та не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого повноважного представника.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обмеженість нормами ГПК України строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Спірні правовідносини між сторонами у справі 917/791/24, що розглядається, були також предметом дослідження Господарського суду Полтавської області та Східного апеляційного господарського суду у справі №917/1556/23.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2024 у справі №917/1556/23 залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 09.05.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 у справі №917/1556/23.

Відтак, як правильно виснував суд першої інстанції у розглядуваній справі, рішення Господарського суду Полтавської області від 16.01.2024 у справі №917/1556/23 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 у справі №917/1556/23 набрали законної сили 18.04.2024.

У силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, означені вище обставини, які були встановлені у судових рішеннях по справі №917/1556/23, мають преюдиційний характер та враховуються при розгляді справи №917/791/24.

У рішенні Господарського суду Полтавської області від 16.01.2024 у справі №917/1556/23 між тими ж сторонами та у постанові Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 у справі №917/1556/23 суди встановили наступні обставини.

Згідно з протоколом установчих зборів учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія від 10.12.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є учасниками ТОВ ОЦ Діоптрія, мають по 50% частки в статутному капіталі вказаного товариства.

Означене також підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з означеним протоколом установчих зборів учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія від 10.12.2017 учасники товариства погодили розподіл часток у статутному фонді товариства, призначення на посаду директора товариства одного з учасників - ОСОБА_2 з окладом згідно штатного розкладу (п.4 протоколу). Державну реєстрацію створення товариства було доручено провести директору (п.5 протоколу).

Державна реєстрація товариства була здійснена 12.12.2017, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0001541.

04.04.2018 ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків директора з посадовим окладом згідно штатного розпису (наказ №4 від 03.04.2018, а.с.11, т.2).

Наказом №3 від 03.04.2018 був затверджений та введений в дію з 24.04.2018 штатний розпис, яким передбачена заробітна плата директора 4 100,00 грн (а.с.12;13 , т.2).

03.11.2018 на загальних зборах учасників товариства було прийнято рішення про затвердження статуту товариства в новій редакції, змінено назву одноособового виконавчого органу товариства на головний лікар (протокол №03/18 від 03.11.2018).

Відповідно до наказу №31 від 05.11.2018 було змінено назву одноособового виконавчого органу товариства та затверджено Посадову інструкцію головного лікаря (а.с.14, т.2).

Надалі головний лікар кілька разів затверджував штатні розписи, якими, серед іншого, збільшувався і розмір окладу головного лікаря.

Загальні збори учасників (засновників) товариства для вирішення питання встановлення розміру винагороди виконавчому органу товариства не проводилися, рішення загальними зборами, у т.ч. про встановлення розміру винагороди головному лікарю (п.6.4.6 Статуту), не приймалися. При цьому, як визнають обидві сторони, до березня 2023 жодного разу питання затвердження розміру грошової винагороди головного лікаря (директора до 03.11.2018) у грошовій формі не піднімалося жодним з учасників товариства, не виносилося на розгляд загальних зборів.

Предметом розглядуваної позовної заяви ОСОБА_1 у межах справи №917/791/24 є вимоги до ОСОБА_2 , який займав посаду головного лікаря ТОВ ОЦ Діоптрія, про стягнення з останнього збитків, завданих товариству в періоди 03.11.2018 31.12.2018, 01.01.2019 31.12.2019, 01.01.2020 31.12.2020, 01.01.2023 31.12.2023 та 01.01.2024 31.03.2024, на суму 904 513,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач у спірний період необґрунтовано самостійно нараховував собі та отримував заробітну плату в розмірі, який не був погоджений загальними зборами товариства, чим завдав збитків товариству.

На переконання позивача, за умови відсутності рішення загальних зборів товариства про встановлення розміру винагороди головному лікарю як виконавчому органу товариства, її розмір мав відповідати розміру мінімальної заробітної плати в Україні, встановленому законодавством. Саме з цих розрахунків виходив позивач при обрахуванні розміру завданих товариству збитків (з урахуванням розміру податків).

Судова колегія враховує наступне.

Предметом позовних вимог у межах справи №917/791/24 є вимоги учасника ТОВ ОЦ Діоптрія ОСОБА_1 в інтересах ТОВ ОЦ Діоптрія про стягнення з посадової особи (головного лікаря) ОСОБА_2 збитків, заподіяних товариству самовільним (за відсутності рішення загальних зборів товариства) встановленням розміру заробітної плати та її отриманням.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України (далі ГК України) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 2 ст.89 ГК України унормовано, що посадові особи несуть цивільно-правову, адміністративну, фінансову та кримінальну відповідальність за шкоду та збитки, завдані ними господарському товариству, у порядку та у випадках, передбачених законом.

За загальним правилом посадова особа товариства несе відповідальність перед товариством за збитки, заподіяні товариству своїми винними діями чи бездіяльністю, за правильність нарахування і виплати заробітної плати.

Станом на дату створення ТОВ ОЦ Діоптрія діяв Закон України "Про господарські товариства", згідно зі ст.ст.41, 59 якого вищим органом товариства є загальні збори учасників, до компетенції яких належало, зокрема: утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів.

17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" №2275-VIII від від 06.02.2018, згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" до компетенції загальних зборів учасників товариства належать, зокрема: обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Статтею 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" врегульовано, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (ч.1). До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення) (ч.2). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень (ч.3).

З метою приведення діяльності товариства у відповідність до приписів означеного Закону, учасники ТОВ "ОЦ "Діоптрія" 03.11.2018 затвердили нову редакцію Статуту.

Відповідно до п.5.1 Статуту органами товариства є загальні збори учасників та виконавчий орган .

Вищим органом управління товариством є загальні збори учасників (далі збори) (п.5.2 Статуту).

Згідно з п.5.3 Статуту виконавчим органом товариства є головний лікар.

Збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (п.6.3 Статуту).

Підпунктом 6 п.6.4 Статуту визначено, що до виключної компетенції зборів належить вирішення питання, зокрема обрання та припинення повноважень головного лікаря товариства, визначення розміру його винагороди.

Згідно з п.9.1 Статуту одноосібним виконавчим органом товариства, що здійснює керівництво його поточною діяльністю, є головний лікар.

Головний лікар обирається за рішенням зборів на невизначений строк - до прийняття рішення про припинення повноважень головного лікаря (п.9.2 Статуту).

Відповідно до п.9.3 Статуту до компетенції головного лікаря належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції зборів.

Головний лікар підзвітний зборам та організовує виконання їх рішень (п.9.4 Статуту).

Положеннями пунктів 9.9, 9.10 Статуту визначено, що головний лікар є посадовою особою товариства. Головний лікар повинен діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства.

Як зазначалося вище за текстом постанови, 04.04.2018 ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків директора (пізніше назва виконавчого органу змінена на головний лікар) з посадовим окладом згідно штатного розпису (наказ №4 від 03.04.2018), підстава п.1.2 Статуту ТОВ ОЦ Діоптрія та протокол установчих зборів учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія №1 від 10.12.2017.

Станом на дату зайняття ОСОБА_2 посади директора штатного розпису в товаристві не було.

Наказами директора (у подальшому головного лікаря) товариства неодноразово затверджувалися та вводилися в дію штатні розписи, а саме:

наказом №3 від 03.04.2018 затверджено і введено в дію з 24.04.2018 штатний розпис у кількості 6 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 23 700,00 грн., посадовий оклад директора 4 100,00 грн.;

наказом №33-к від 28.12.2018 затверджений і введений в дію з 01.01.2019 штатний розпис у кількості 6 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 29 600,00 грн., посадовий оклад головного лікаря 6 000,00 грн.;

наказом №44 від 28.03.2019 введені в дію з 01.04.2019 зміни в посадовому окладі головного лікаря та головного бухгалтера, посадовий оклад головного лікаря 22 000,00 грн.;

наказом №60 від 31.08.2019 внесені з 01.09.2019 зміни в посадовому окладі головного лікаря та головного бухгалтера, посадовий оклад головного лікаря у розмірі 30 000,00 грн.;

наказом №48 від 25.12.2020 затверджений і введений в дію з 01.01.2021 штатний розпис у кількості 9,5 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 101 100,00 грн., посадовий оклад головного лікаря 33 000,00 грн.;

наказом №61 від 20.12.2022 затверджений і введений в дію з 01.01.2023 штатний розпис у кількості 14,0 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 290 900,00 грн., посадовий оклад головного лікаря 80 000,00 грн.;

наказом №47 від 27.09.2023 внесено з 01.10.2023 зміни в посадовий оклад головного лікаря, посадовий оклад головного лікаря 22 000,00 грн.;

наказом №58 від 30.11.2023 внесено зміни з 01.12.2023 в посадових окладах працівників та штатних ставках, посадовий оклад головного лікаря 13 400,00 грн.;

наказом №63 від 27.12.2023 затверджений і введений в дію з 01.01.2024 штатний розпис у кількості 12,25 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 215 500,00 грн., посадовий оклад головного лікаря 14 200,00 грн.

Відповідно до наказу №27 від 16.06.2023 ОСОБА_2 з 19.06.2023 приступив до виконання обов`язків головного лікаря на 0,5 ставки.

Згідно з наказом №37 від 30.07.2020 ОСОБА_2 був прийнятий на роботу за сумісництвом на 0,25 ставки лікаря-офтальмолога з 01.08.2020. Наказано оплату праці проводити пропорційно до відпрацьованого часу, виходячи з окладу лікаря-офтальмолога згідно зі штатним розписом 24 000,00 грн. на місяць.

Згідно з наказом №5 від 31.01.2023 доручено ОСОБА_2 , без увільнення його від основної роботи, обумовленої трудовим договором, виконання додаткової роботи за вакантною посадою лікаря-офтальмолога на умовах суміщення посади у робочі години, встановлені графіком роботи головного лікаря з 01.02.2023. Встановлено для головного лікаря ОСОБА_2 доплату за суміщення посади лікаря-офтальмолога в розмірі 25% посадового окладу вакантної посади лікаря-офтальмолога, встановленого у штатному розписі, а також знято з головного лікаря ОСОБА_3 сумісництво на 0,25 ставки лікаря-офтальмолога з 01.02.2023.

Відповідно до означених вище штатних розписів у спірний період розмір оплати роботи за 0,25 ставки лікаря-офтальмолога, яку виконував ОСОБА_3 , складав: з 01.08.2020 по 01.01.2021 6 000,00 грн.; з 01.08.2022 10 000,00 грн.

Як убачається з матеріалів справи, загальні збори учасників (засновників) товариства для вирішення питання встановлення розміру винагороди виконавчому органу товариства не проводилися, рішення загальними зборами про встановлення розміру винагороди головному лікарю відповідно до п.6.4.6 Статуту не приймалися.

Згідно з поясненнями сторін, означене питання ставилося на розгляд і вирішення на загальних зборах учасників товариства у 2023 році, проте його вирішення було відкладене.

Ці обставини були підтверджегні в судовому засіданні 11.03.2025 представником відповідача.

Натомість, як обгрунтовано зазначено Господарським судом Полтавської області за змістом оскаржуваного рішення, за своєю правовою природою рішення установчих зборів учасників (засновників) не є рішенням загальних зборів товариства - вищого органу управління товариства в розумінні приписів Закону України Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю та Статуту товариства (розд.6), а також Закону України "Про господарські товариства".

Рішення установчих зборів учасників (засновників), оформлене протоколом, є рішенням про створення товариства, яке подається в обов`язковому порядку разом з іншими документами (у тому числі Статутом) державному реєстратору для проведення державної реєстрації створення юридичної особи (ч.1 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

За змістом протоколу загальних зборів ТОВ ОЦ Діоптрія від 10.12.2017 засновниками не приймалося рішення щодо певного розміру винагороди керівнику ТОВ «Офтальмологічний центр «Діоптрія».

Натомість, частиною 4 ст.87 ЦК України врегульовано, що юридична особа, у тому числі товариство з обмеженою відповідальністю, вважається створеною з дня її державної реєстрації, тобто у розглядуваному випадку з 12.12.2017, і саме з цієї дати юридична особа набуває цивільної дієздатності і правоздатності.

У силу приписів ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (ч.1). У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників (ч.2).

Заперечуючи проти рішення Гоподарського суду Полтавської області, відповідач зазначає, що хибним є висновок місцевого господарського суду про те, що установчі збори не є загальними зборами товариства. Станом на час виникнення спірних відносин та прийняття на установчих зборах учасників (засновників) товариства протоколу №1 від 10.12.2017 законодавець не виділяв особливого статусу установчих зборів засновників в аспекті виокремлення їх виключної компетенції у порівнянні із загальними зборами учасників, оскільки як у загальних, так і в установчих зборах беруть участь одні і ті ж особи учасники (засновники), які наділені загальною компетенцією щодо прийняття рішень про утворення юридичної особи та прийняття рішень, віднесених до компетенції вищого органу управління товариства. З урахуванням критеріїв подібності правовідносин та приймаючи до уваги, що спірними правовідносинами є саме повноваження установчих та загальних зборів учасників юридичної особи, суд першої інстанції безпідставно не врахував висновки, сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/5179/20.

Надаючи оцінку означеним доводам скаржника, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, у постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №916/1828/22, від 03.10.2023 у справі №911/1212/22, від 03.10.2023 у справі №922/3953/21, від 03.10.2023 у справі №922/1653/21.

Як установлено судовою колегією, cправа №910/5179/20, на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в якій посилається апелянт, розглядалася за позовом фізичної особи до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку про визнання недійсними та скасування рішень про "Затвердження кошторису на утримання будинку та прибудинкової території" та про "Затвердження переліку та розміру внесків" установчих зборів співвласників.

У постанові від 01.02.2022 у справі №910/5179/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що компетенція установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не обмежується повноваженнями, визначеними ч.13 ст.6 Закону №2866-ІІІ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", а установчі збори вправі також приймати рішення, передбачені статтею 10 цього Закону, у тому числі рішення про затвердження кошторису, визачення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

У свою чергу, у розглядуваній справі №917/791/24 правовідносини сторін не регулюються Законом №2866-ІІІ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Правовідносини сторін врегульовано, в тому числі Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Предметом позову у розглядуваній справі є стягнення збитків внаслідок виплати самовільно встановленого розміру заробітної плати, за відсутності рішення загальних зборів товариства про встановлення розміру винагороди головному лікарю як виконавчому органу товариства.

Відтак, правовідносини та спір у справі №910/5179/20, на яку посилається апелянт, та у розглядуваній справі №917/791/24 не є подібними.

У силу приписів ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У свою чергу, у межах справи №910/5179/20, на висновки Великої Палати Верховного Суду в якій посилається апелянт, положення ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", які визначають компетенцію загальних зборів учасників товариства, не аналізувалися, відповідний висновок щодо застосування норм права відсутній. Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", положення якого проаналізовані в межах справи №910/5179/20, до правовідносин у межах справи №917/791/24 не застосовується.

З огляду на вищенаведене, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01.02.2022 у справі №910/5179/20, на які посилається апелянт, не підлягають застосуванню у справі №917/791/24.

За твердженнями апелянта, документально підтверджено, що головному лікарю ТОВ «ОЦ «Діоптрія» загальні збори учасників (засновників) визначили розмір оплати шляхом зазначення в протоколі установчих зборів від 10.12.2017 «з окладом згідно штатного розкладу».

Зі змісту п.4 протоколу №1 установчих зборів учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія від 10.12.2017 вбачається, що установчі збори учасників (засновників) постановили призначити на посаду директора ТОВ «ОЦ «Діоптрія» ОСОБА_2 з окладом згідно штатного розкладу.

Судова колегія звертає увагу, що в означеному протоколі не встановлено певного розміру винагороди головного лікаря товариства в грошовому виразі.

Більше того означене рішення, нра яке посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції, прийняте установчими зборами, а не загальними зборами, у той час як приписами ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та п.6.4.6 Статуту ТОВ «ОЦ «Діоптрія» визначено, що визначення розміру винагороди виконавчого органу товариства є виключною компетенцією вищого органу управління товариства - загальних зборів.

Сторонами підтверджено, що після затвердження нової редакції статуту товариства на загальних зборах, що відбулися 03.11.2018 (протокол №03/18 від 03.11.2018), учасники товариства не вирішували питання визначення розміру винагороди виконавчого органу товариства - головного лікаря, у зв`язку із чим, з огляду на виключний характер прийняття такого рішення загальними зборами товариства.

За твердженнями апелянта, Господарський суд Полтавської області неправильно розтлумачив зміст пункту 4 протоколу установчих зборів від 10.12.2017. На переконання відповідача, єдиним логічним тлумачення може бути те, що загальні збори учасників (засновників) прийняли рішення прийняти ОСОБА_2 на посаду виконавчого органу товариства, який повинен у подальшому самостійно створити та затвердити штатні розписи, у яких визначити власну заробітну плату.

Відхиляючи означені доводи скаржника, судова колегія зазначає наступне.

З аналізу п.4 протоколу №1 установчих зборів учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія від 10.12.2017 вбачається, що жодних рішень щодо передачі повноважень виконавчому органу товариства визначати розмір його винагороди самостійно, установчими зборами учасників (засновників) ТОВ ОЦ Діоптрія не приймалося.

До того ж, як уже зазначалося вище за текстом постанови, у підп.6 п.6.4 Статуту товариства, що був затверджений у новій редакції на загальних зборах 03.11.2018, визначено, що до виключної компетенції загальних зборів товариства належить, зокрема, визначення розміру винагороди головного лікаря.

Як убачається з матеріалів справи, позивач у межах розглядуваної справи обраховує збитки за період з 03.11.2018, тобто за період після дати затвердження нової редакції Статуту товариства.

Як обгрунтовано зазначено Господарським судом Полтавської області, незважаючи на віднесення визначення розміру винагороди головного лікаря товариства з 03.11.2018 до виключної компетенції загальних зборів товариства, головному лікарю визначалася винагорода без відповідного рішення загальних зборів про це.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, трудовий договір (контракт) з головним лікарем, в якому б передбачалися умови і підстави виплати винагороди за виконання посадовою особою своїх обов`язків та надання їй інших благ, також не укладався.

Натомість розмір винагороди головного лікаря було встановлено і в подальшому неодноразово переглянуто фактично рішенням одного з учасників товариства, що володіє 50% розміру статутного капіталу, що суперечить положенням ст.ст.30, 39 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю та Статуту товариства.

ОСОБА_1 за періоди 03.11.2018 31.12.2018, 01.01.2019 31.12.2019, 01.01.2020 31.12.2020, 01.01.2023 31.12.2023 та 01.01.2024 31.03.2024 обрахував розмір завданих збитків товариству в сумі 904 513,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, Господарський суд Полтавської області вказав певні зауваження, які стосуються, зокрема, помилкового віднесення до збитків доплати за роботу у вихідний день, включення до збитків оплати за роботу на умовах сумісництва (лікар-офтальмолог).

За розрахунками Господарського суду Полтавської області, обґрунтованою є сума збитків 732 544,80 грн.

Правильність проведеного судом першої інстанції розрахунку збитків відповідачем за змістом апеляційної скарги не оспорюється та в силу приписів ст.269 ГПК України (межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції) Східним апеляційним господарським судом не перевіряється.

За змістом апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що місцевий господарський суд дійшов суперечливих висновків про те, що з одного боку розмір винагороди не встановлений загальними зборами учасників товариства, але одночасно дійшов висновку, що розмір винагороди повинен бути на рівні гарантованого державою мінімального розміру заробітної плати, тобто по суті розмір винагороди виконавчого органу був ретроспективно визначений судом.

Судова колегія вважає означені доводи безпідставними, оскільки, як правильно зазначив ОСОБА_1 за змістом відзиву на апеляційну скаргу, по-перше, Господарський суд Полтавської області не вирішував питання про визначення розміру винагороди головного лікаря товариства, а лише дослідив питання правомірності встановлення винагороди, що нараховувалася та отримувалася ОСОБА_2 І, по-друге, обрання позивачем для здійснення розрахунку збитків розміру мінімальної заробітної плати зумовлене встановленими законодавством про працю гарантіями держави на встановлення на законодавчому рівні розміру мінімальної заробітної плати (ст.3 Закону України Про оплату праці). З огляду на означені гарантії, розмір винагороди головного лікаря не може бути меншим, ніж розмір мінімальної заробітної плати, а відсутність рішення загальних зборів учасників товариства про визначення винагороди головному лікарю товариства не може впливати на здійснення виплати гарантованого державою мінімального розміру заробітної плати.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , разом з іншим, зазначає про те, що поза увагою Господарського суду Полтавської області залишилося те, що належним позивачем у подібних справах є юридична особа, права якої порушено, а не її учасник (у розглядуваному випадку ОСОБА_1 ).

Судова колегія вважає означені доводи скаржника помилковими з огляду на наступне.

У силу приписів ч.1 ст.54 ГПК України власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Згідно з ч.2 означеної статті у разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

Судова колегія на підставі аналізу означених положень законодавства звертає увагу, що особою, яка подає позов в інтересах юридичної особи, є власник (учасник, акціонер) юридичної особи, який у розумінні ст.54 ГПК України не є позивачем, а є особою з особливим процесуальним статусом.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, ОСОБА_1 є учасником ТОВ ОЦ Діоптрія з часткою у статутному капіталі означеного товариства у розмірі 50%. ОСОБА_2 є учасником товариства та одночасно посадовою особою цього товариства - головним лікарем.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив про те, що діями посадової особи товариства - головного лікаря ОСОБА_2 завдано збитків товариству, у зв`язку із протиправною виплатою заробітної плати у власних інтересах без відповідного погодження загальних зборів учасників товариства. Такі дії посадової особи товариства - головного лікаря ОСОБА_2 прямо впливають на можливість прийняття загальними зборами учасників товариства рішення про виплату дивідендів.

Приймаючи до уваги наведене, з огляду на положення ст.54 ГПК України, таким, що узгоджується з положеннями законодавства, є звернення ОСОБА_1 з розглядуваним позовом в інтересах ТОВ ОЦ Діоптрія про відшкодування збитків, заподіяних посадовою особою ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі відповідач також стверджує, що подаючи позовну заяву та заперечуючи проти того, що ОСОБА_2 повинен отримувати винагороду відповідно до штатного розпису, ОСОБА_1 діє всупереч власному волевиявленню на зборах 10.12.2017.

Однак, таке твердження є безпідставним. Так, на установчих зборах, оформлених протоколом №1 від 10.12.2017, ОСОБА_1 голосував за призначення на посаду директора ТОВ «ОЦ «Діоптрія» ОСОБА_2 з окладом згідно штатного розкладу, що не є тотожним голосуванню за «визначення розміру винагороди директора (головного лікаря)», на чому наполягає апелянт. Відтак, у діях учасника товариства ОСОБА_1 , які мали прояв у поданні розглядуваного позову про стягнення збитків, спричинених неналежним визначенням та отриманням винагороди головного лікаря, відсутня суперечливість волевиявленню, висловленому на установчих зборах 10.12.2017, щодо призначення на посаду директора з окладом згідно штатного розкладу (що за своїм змістом не є визначенням розміру винагороди виконавчого органу).

Щодо доводів відповідача про те, що загальні збори не приймали інших рішень про визначення винагороди, окрім рішень, оформлених протоколом №1 від 10.12.2017; ОСОБА_1 не ініціював розгляд питання про визначення розміру винагороди головному лікарю у іншому розмірі, ніж це було раніше визначено загальними зборами, а також не ініціював скликання загальних зборів товариства з цього питання, місцевий господарський суд вірно зауважив, що ОСОБА_1 мав обґрунтовані легітимні очікування щодо добросовісних дій головного лікаря товариства ОСОБА_2 при визначенні та нарахуванні собі заробітної плати, після набрання чинності 17.06.2018 Законом України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, відповідно до якого питання визначення розміру винагороди головного лікаря було віднесено до виключної компетенції загальних зборів товариства, що також було закріплено у п.6.4.6 Стутуту у редакції від 03.11.2018. До того ж сам відповідач, як учасник товариства та виконавчий орган (п.7.2.2, п.7.3 Статуту), самостійно не був позбавлений можливості ініціювання цього питання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянтові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника судових витрат.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.12.2024 у справі №917/791/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 21.03.2025.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова