ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 березня 2025 року Справа № 903/302/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Шума М.С., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства "ТЕКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВУД УКРАЇНА"

про стягнення 22 363,90 грн.

встановив:

Приватне підприємство "ТЕКС" подало на адресу суду заяву про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВУД УКРАЇНА"22 363,90 грн. заборгованості.

Розглянувши подану заявуПриватного підприємства "ТЕКС", суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 ст.150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Так відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч вимогам названої статті, заявником, підставою для стягнення 22 363,90грн. заборгованості вказано рахунок №4057 від 10.09.2024 на суму 27 363,90грн., який виставлений ТОВ "ЄВРОВУД УКРАЇНА" для оплати Приватному підприємству "ТЕКС", акт здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №4057 від 10.09.2024 та банківська виписка про зарахування коштів. Договір, укладений з боржником у письмовій (в тому числі електронній) формі, заявником суду не надано.

Суд зазначає, що вимоги заявника не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки відсутні докази укладення між сторонами договору у письмовій (в тому числі електронній) формі, а під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу, суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

В той же час, оскільки між сторонами не було укладено договір у письмовій формі, при розгляді вимог заявника суду необхідно встановити факт надання послуг, що є неможливим при розгляді заяв у наказному провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки є достатні підстави вважати, що дані вимоги не є безспірними.

Згідно з ч. 2 ст. 154 ГПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 152 ГПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву про видачу судового наказу подано з порушеннями вимог статті 150 ГПК України; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити Приватному підприємству "ТЕКС" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВУД УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 22 363,90 грн.

Керуючись ст.ст. 76-78, 86, 148, 150, 152-154, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному підприємству "ТЕКС" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВУД УКРАЇНА" заборгованості у розмірі 22 363,90 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України (з моменту її підписання) та може бути оскаржена до Північно -західного апеляційного господарського суду в порядку і в строки, вказані в статтях 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду пдписана 24.03.2025

Суддя М. С. Шум