ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Справа № 918/5/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Верещук А.В.

за участю представників сторін:

позивача: Ярославської О.М. адвоката, посвідчення № 8974/10 від 29.05.2020

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ярославської Оксани Миколаївни на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 04.02.25р. суддею Бережнюк В.В. о 12:20 у м.Рівному, повний текст складено 04.02.25р. у справі №918/5/25

за позовом Ярославської Оксани Миколаївни

до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого

про стягнення боргу 16 917,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.02.2025 закрито провадження у справі №918/5/25 за позовом адвоката Ярославської Оксани Миколаївни до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн.

Так, суд в обґрунтування, ухвали, з посиланням на ст. ст. 4, 20, 231, 236 ГПК України, ст.19 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», роз`яснення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при КМУ від 21.03.2008 №V/3-71, постанови Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №183/4196/21, від 08.06.2022 у справі №362/643/21, від 23.11.2021 у справі №641/5523/19, від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 12.03.2019 у справі №911/3594/17 вказав, що позивач є самозайнятою фізичною особою, а предметом позову визначено стягнення боргу за надані юридичні послуги, а тому дійшов висновку про те, що даний спір не відноситься до предметної та суб`єктної юрисдикції господарського суду, а відтак не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та відноситься до юрисдикції цивільного судочинства, відповідно дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України

Не погодившись із винесеною ухвалою, позивач звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.02.2025 за позовом Ярославської Оксани Миколаївни до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн та направити справу до Господарського суду Рівненської області для подальшого її розгляду.

Скаржник вважає, що вказана ухвала судом прийнята без дослідження належним чином наданих доказів по справі є незаконною та необґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до п. 65.9 до статті 69 ПК України, визначено, що «якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності».

Також підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України є визначення поняття самозайнятої особи та незалежної професійної діяльності. Зокрема, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це, зокрема, діяльність адвокатів, за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за винятком випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 ПК України) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Тобто ФОП з ознакою може бути особою, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Вказує, що скаржник обліковується у податковому органі, як ФОП з ознакою, що підтверджується довідкою за формою 34-ОПП та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР), де вказано, що скаржник, як ФОП перебуває на спрощеній системі оподаткування, третьої групи єдиного податку з видом діяльності КВЕД 69.10.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання правової допомоги №23-08/23 від 23 серпня 2023 року. В подальшому позивач надавав правову допомогу відповідачеві, як клієнту в Господарському суді Київської області по справі 911/2871/23 .

01 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт наданих послуг, в якому вказано, що ФОП адвокат Ярославська Оксана Миколаївна надала визначений в акті перелік послуг, а клієнт Орендне підприємство санаторій "Червона калина" прийняв надані послуги та претензій не має.

Додатковим рішенням по справі №911/2871/23 в якому позивач здійснювала представництво задоволено повністю вимогу, щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь відповідача. Вказане рішення набрало законної сили та залишене в силі разом з основним рішенням Верховним Судом України.

Тобто враховуючи вищевикладене позивач звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом саме у статусі ФОП, відповідно так як і обліковується в податковому органі, з позовом до відповідача, який також як юридична особа обліковується в податковому органі. Відповідно спір про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги та актом приймання - передачі наданих послуг підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду. Вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду Рівненської області у справі №918/5/25 від 04 лютого 2025 року у зв`язку із чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання з`явилася скаржник.

Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся заздалегідь та належним чином, ухвалу про відкриття апеляційного провадження та призначення скарги до розгляду від 26.02.2025 надіслано до його електронного кабінету.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, явка обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ярославська Оксана Миколаївна звернулася до Господарського суду Рівненської області, як фізична особа - адвокат, з позовом до Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн, з яких 15 000,00 грн основний борг, 1 499,12 грн інфляційні втрати, 418,06 грн 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору №23-08/23 про надання правової допомоги від 23.08.2023, а саме відповідач не розрахувався з адвокатом Ярославською О.М. за надану правничу допомогу.

Ухвалою від 10.01.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 04 лютого 2025 р. на 12:20 год.

04 лютого 2025 року від Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого надійшла заява, у якій просить закрити провадження у справі.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.02.2025 закрито провадження у справі №918/5/25 за позовом адвоката Ярославської Оксани Миколаївни до відповідача Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтями 5, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення від 29.04.1988 у справі "Белілос проти Швейцарії"); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії").

Через визначення юрисдикційності спору забезпечується дотримання принципу правової визначеності, за яким слід не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами різних юрисдикцій. Тому потрібно визначати юрисдикційність відповідного спору так, щоб унеможливити повторне звернення особи до суду іншої юрисдикції після відповідного коригування позовних вимог та формування іншого складу учасників справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Позивач, звертаючись до суду, самостійно формує склад сторін справи, вказуючи відповідачів у справі, визначає предмет та підстави позову.

Однак правила розгляду юридичного конфлікту в суді слід встановлювати, виходячи з дійсного змісту спірних матеріальних правовідносин та складу сторін таких правовідносин.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1);

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6);

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 10);

вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункт 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15).

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 та постановах Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 920/343/22, від 10.05.2023 у справі № 920/155/22.

Водночас, за змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Разом з тим критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Визначаючи юрисдикційність спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.

У пред`явленому до суду в порядку господарського судочинства позові Ярославська Оксана Миколаївна звернулася, як фізична особа, до Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого про стягнення боргу 16 917,18 грн, з яких 15 000,00 грн основний борг, 1 499,12 грн інфляційні втрати, 418,06 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору №23-08/23 про надання правової допомоги від 23.08.2023, а саме відповідач не розрахувався з адвокатом Ярославською О.М. за надану правничу допомогу.

Як убачається із договору №23-08/23 про надання правової допомоги від 23.08.2023, він укладений між фізичною особою - адвокатом Ярославською О.М., а не підприємцем Ярославською О.М..

Отже, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, стороною якого є адвокат Ярославська О.М. як фізична самозайнята особа. Спір між сторонами не пов`язаний із здійсненням позивачем господарської діяльності.

Разом з тим, в акті приймання - передачі наданих послуг від 01.02.2024 вказано, що послуги надавалися фізичною особою - підприємцем Ярославською О.М.

Стосовно правового статусу Ярославської О.М., як адвоката колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року визначає адвоката - як фізичну особу, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. У свою чергу, адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною 1 статті 13 вказаного Закону передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Податковий кодекс України надає наступне визначення самозайнятої особи - «це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно частин першої, другої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Системний аналіз наведених статей, надає можливість дійти висновку, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Отже, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально у розумінні ст.ст. 3, 55 ГК України не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Вказане узгоджується, зокрема, з чинними роз`ясненнями Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 № V/3-71 "Про суміщення адвокатської та підприємницької діяльності", адвокатська діяльність не є господарською і, зокрема, підприємницькою, у значенні статті 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, порушення права позивача відбулося не у зв`язку із здійсненням ним господарської діяльності, а спір виник при виконанні правочину щодо надання юридичних послуг адвокатом як самозайнятою особою.

Враховуючи суб`єктний склад учасників справи за позовом адвоката Ярославської О.М., зміст порушеного права, зміст правовідносин між сторонами та підстави їх виникнення суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що цей спір не підвідомчий господарському суду, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що скаржник (позивач) стверджує, що вона є фізичною особою - підприємцем, відомості про яку містяться в ЄДРЮО та ФОП, на підтвердження чого долучає відповідний витяг та довідку про взяття на облік платника податків від 17.05.2024 №005.

Крім того, в судовому засіданні скаржником було зазначено про існування ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 17.12.2024 у справі №570/5534/24, якою було закрито провадження у цивільній справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів роздрукувавши текст вказаної ухвали із Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначає, що у вказаній справі Рівненським районним судом Рівненської області зазначено, що позивач Ярославська Оксана приймає участь у справі як фізична особа-підприємець, а не як фізична особа, тому суд закрив провадження у справі.

При цьому, в даній справі №918/5/25, позивачем не було вказано про існування такої ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 17.12.2024 у справі №570/5534/24. Крім того, по тексту позовної заяви не вбачається відомостей про зазначення того, що Ярославська Оксана Миколаївна є ФОП, натомість вказується, що вона виступає як адвокат - фізична особа. З тексту укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги від 23.08.2023, також вказано, що він укладений із адвокатом Ярославською О.М., як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем. Разом з тим, зазначення в акті приймання - передачі наданих послуг від 01.02.2024 у Ярославської О.М. статусу фізичної особи - підприємця не спростовує попередніх висновків суду, оскільки не підтверджено іншими доказами чи поясненнями позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки спір між сторонами не пов`язаний із здійсненням господарської діяльності, виник у зв`язку з виконанням правочину щодо надання юридичних послуг адвокатом самозайнятою особою (стягнення боргу за надані юридичні послуги), яка у спірних правовідносинах не є підприємцем, а позов у справі поданий з метою захисту порушеного цивільного права фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та відноситься до юрисдикції цивільного судочинства, а тому слід закрити провадження у даній справі згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, скаржника, що вона не позбавлена права звернутися до суду цивільної юрисдикції, правильно визначивши суб`єктний склад сторін такого спору.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 04.02.25 у справі №918/5/25 прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Ярославської Оксани Миколаївни на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.02.25р. у справі № 918/5/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.02.25р. у справі № 918/5/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу № 918/5/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "27" березня 2025 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.