ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025м. ДніпроСправа № 904/452/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", 41600, Сумська область, м.Конотоп, вул.Петлюри Симона, 25,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор", 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.38,

про стягнення збитків

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення збитків у розмірі 31500,00грн, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 справу № 904/452/25 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою суду від 04.02.2025 позовну заяву Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.02.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено відомості про наявність електронних кабінетів у позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

21.02.2025 до канцелярії суду поштою від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначає, що позивач не довів наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків. Відповідач вважає, що матеріалами справи не підтверджується факт допущення відповідачем порушень під час реєстрації податкових накладних, які б спричинили настання збитків. Податкові накладні подані ним на реєстрацію своєчасно, натомість позивач не втратив можливості в подальшому сформувати податковий кредит за поданими відповідачем податковими накладними, реєстрація яких зупинена і остаточне рішення не прийнято.

26.02.2025 до канцелярії суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає, що суть допущених відповідачем порушень під час реєстрації податкової накладної доведена повністю, разом із іншими обов`язковими складовими господарського правопорушення, необхідними для стягнення визначених позивачем збитків.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже статтею 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами другою, третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 між Державним підприємством Конотопський авіаремонтний завод Авіакон (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Конотопський авіаремонтний завод Авіакон) (далі позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (далі відповідач, постачальник) був укладений договір № 731-19.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у додатку 1 до цього договору, надалі - "продукція", на умовах, передбачених даним договором.

Кількість, номенклатура продукції вказується в додатку 1 до даного договору, що є невід`ємною частиною договору (пункт 2.1. договору).

Поставка продукції здійснюються однією партією на умовах поставки DDР - м.Конотоп, склад перевізника однією з наступних компаній на вибір постачальника (ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Ин-Тайм», ТОВ «Деливери», ТОВ «ТК «САТ», ПП «Нічний Експрес», ТД «Міст Експрес», ТОВ «Автолюкс Експрес пошта», АТ «ДХЛ Інтернейшнл Україна») відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Датою поставки продукції є дата надходження продукції на склад перевізника за місцезнаходженням покупця. У разі поставки частини продукції така частина може бути прийнята покупцем, проте оплаті не підлягає до моменту поставки всього обсягу продукції та проходження вхідного контролю (пункт 3.1. договору).

Строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі (пункт 3.2. договору).

Поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у додатку № 1 і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору на момент його укладання складає 378 000,00грн, у тому числі ПДВ 63 000,00грн (пункт 4.1. договору).

Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) (пункт 5.1. договору).

Оплата продукції у розмірі 100 % від її вартості здійснюється протягом 15 днів з дати проходження всього обсягу продукції на складі покупця (пункт5.2. договору).

Датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця (пункт 5.3. договору).

За узгодженням сторін можливі інші форми оплати, що не суперечать чинному законодавству (пункт 5.4. договору).

Всі податкові накладні складаються постачальником і направляються покупцю виключно в електронному вигляді. Податкові накладні повинні бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, незалежно від суми ПДВ в одній податковій накладній (пункт 10.1. договору).

Всі податкові накладні або розрахунки коректировок до них мають бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно чинного законодавства. За відсутність факту реєстрації ПН в ЄРНП та/або порушення порядку заповнення ПН, що дає право покупцю на включення сум ПДВ до ПК - постачальник відшкодовує збитки, понесені покупцем, в розмірі суми податку на додану вартість по даним накладним (пункт 10.2. договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором (пункт 10.6. договору).

12.08.2019 сторони підписали додаток № 1 до договору, в якому погодили товар, що підлягає поставці на суму 378 000,00грн, у тому числі ПДВ - 63 000,00грн (а.с.18 зі звороту).

Договір та додаток № 1 підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на виконання умов договору поставлено позивачу товар на загальну суму 378 000,00грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № РН-19090 від 28.08.2019 на загальну суму 88 200,00грн, в тому числі ПДВ 14 700,00грн (а.с.19);

- № РН-19091 від 30.08.2019 на загальну суму 113 400,00грн, в тому числі ПДВ 18 900,00грн (а.с.21), за накладною від 19.09.2019 № 566 на суму 12 600,00грн, в тому числі ПДВ 2 100,00грн з отриманих по видатковій накладній від 30.08.2019 № РН-19091 були повернуті у зв`язку з не проходженням вхідного контролю (а.с.27);

- № РН-19104 від 04.09.2019 на загальну суму 88 200,00грн, в тому числі ПДВ 14 700,00грн (а.с.22 зі звороту);

- № РН-19105 від 06.09.2019 на загальну суму 25 200,00грн, в тому числі ПДВ 4 200,00грн (а.с.24 зі звороту);

- № РН-19116 від 16.09.2019 на загальну суму 63 000,00грн, в тому числі ПДВ 10 500,00грн (а.с.26 зі звороту);

- № РН-19134 від 09.10.2019 на загальну суму 12 600,00грн, в тому числі ПДВ 2 100,00грн (а.с.29 зі звороту).

Видаткові накладні містять підписи сторін.

На виконання умов договору позивачем здійснено оплату у розмірі 378 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5900 від 10.12.2019 (а.с.30 зі звороту).

Відповідач на дату виникнення податкових зобов`язань (дату відвантаження товару) виписав податкові накладні/розрахунки коригування ПН № 15 від 28.08.2019 на загальну суму 88 200,00грн, ПДВ 14 700,00 грн, ПН №16 від 30.08.2019 на загальну суму 113 400,00грн, ПДВ 18 900,00грн, ПН №12 від 04.09.2019 на загальну суму 88 200,00грн, ПДВ 14 700,00грн, ПН №14 від 06.09.2019 на загальну суму 25200,00грн, ПДВ 4 200,00грн, РК №7 від 19.09.2019 до ПН №16 від 30.08.2019 на суму коригування ПЗ -2100,00грн, ПН №18 від 09.10.2019 на загальну суму 12 600,00 грн, ПДВ 2100,00грн.

Листом від 13.09.2023 № 2515 позивач вимагав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" сплатити збитки у розмірі 31 500,00грн (а.с.31-33).

У відповідь на вказаний лист позивача ТОВ "Стенкор" повідомив, що за даними ТОВ «Стенкор» в електронному кабінеті платника податків вбачається наявність всіх податкових накладних, виписаних за фактом поставки товару (а.с.33 зі звороту).

Листом від 27.11.2023 № 3243 позивач повідомив про відсутність зареєстрованих податкових накладних зазначених у претензії № 42 від 13.09.2023 (а.с.34).

Позивач покликається на те, що відповідачем у визначені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України строки не було зареєстровано всі податкові накладні по вказаним операціям в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму поставки у розмірі 63 000,00грн. в тому числі ПДВ - 10 500,00грн, що відбулась по видатковій накладній від 16.09.2019 № РН-19116, у зв`язку з чим позивач втратив можливість сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 31 500,00грн, що є його збитками.

Отже Товариство з обмеженою відповідальністю "Стенкор" не зареєструвало податкові накладні ПН № 12 від 04.09.2019 на загальну суму 88 200,00грн, в тому числі ПДВ 14 700,00грн, № 14 від 06.09.2019 на загальну суму 25 200,00грн, в тому числі ПДВ 4 200,00грн, № 18 від 09.10.2019 на загальну суму 12 600,00грн, в тому числі ПДВ 2 100,00грн.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, ураховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку з ПДВ встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків; г) 14 відсотків по визначеним цим пунктом операціях.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини перша, друга статті 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень сторін стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленого товару. Жодних заперечень з приводу прийняття товару та оплати за платіжними дорученнями сторонами не надано.

Суд доходить висновку, що позивачем дотримано положення договору № 731-19 від 12.08.2019 в частині виконання зобов`язань щодо оплати на загальну суму 378 000,00грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.

При цьому, хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації належним чином податкових накладних.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суд має встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Подібні висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг, тому суд доходить висновку, що з огляду на положення статті 201 Податкового кодексу України, саме на Товариство з обмеженою відповідальністю «Стенкор» (як постачальника за договором) покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні.

Згаданим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 925/17/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 виснувала, що з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від продавця, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

В Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні належним чином зареєстровані податкові накладні за господарськими операціями поставки сепараторів 04.09.2019, 06.09.2019, 16.09.2019 та 09.10.2019, що підтверджується рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних від 15.11.2019 №1331170/41557466, від 15.11.2019 №1331164/41557466, квитанцією від 18.11.2019 про зупинення реєстрації податкової накладної від 09.10.2019 № 18 (в ЄРПН зареєстровано за № ), а також скріншотами екрану програми МЕ.DOC сторінки Реєстр податкових документів сформований по коду ЄДРПОУ відповідача за періоди вересень та жовтень 2019 року (а.с.23. 25, 30, 35-36).

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем відомостей щодо оскарження у судовому порядку рішень Державної податкової служби від 15.11.2019 №1331170/41557466, від 15.11.2019 №1331164/41557466 про відмову у реєстрації податкових накладних, аналогічних доказів відповідачем не надано і до господарського суду, що свідчить про бездіяльність відповідача у виконанні своїх обов`язків.

Очевидним є прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Згідно із частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У частині першої статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.02.2021 у справі № 904/982/19, від 21.07.2021 у справі № 910/12930/18, від 21.09.2021 у справі № 910/1895/20, від 18.10.2022 у справі № 922/3174/21.

За таких обставин наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).

Отже, якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це спричиняє неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача. Подібні правові висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, суд доходить висновку про наявність у позивача підстав для стягнення збитків у розмірі 31 500,00грн.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (пункт 8.23).

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» заявлено вимогу майнового характеру (31 500,00грн), то позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40грн, про що свідчить платіжна інструкція № 1272 від 03.02.2025.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" про стягнення збитків задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор", 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.38, на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", 41600, Сумська область, м.Конотоп, вул.Петлюри Симона, 25, збитки у розмірі 31 500,00грн (тридцять одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 2 422,40грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок ).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 27.03.2025

Суддя О.В. Перова