УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/1871/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (далі - ДПП «Кривбаспромводопостачання», скаржник)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025

за позовом Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання»

до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»;

2) Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

про скасування рішення адміністративної колегії №54/1-р/к від 25.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

ДПП «Кривбаспромводопостачання» 21.03.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі №904/1871/24 та направити справу до Центрального апеляційного господарського суду для нового розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 21.03.2025 для розгляду касаційної скарги у справі №904/1871/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ДПП «Кривбаспромводопостачання» з доданими до неї документами, Верховний Суд констатує, що предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025, якою апеляційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі № 904/1871/24, якою відмовлено у відкладенні підготовчого судового засідання, повернуто заявникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) - у зв`язку з тим, що ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У касаційні скарзі ДПП «Кривбаспромводопостачання» зазначає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою через неповне встановлення об`єктивних обставин неможливості закриття підготовчого судового засідання, позбавлення сторони позивача права подати додаткові докази в підготовчому судовому провадженні та в подальшому уточнити позовні вимоги, що в свою чергу, зумовило неправильне застосування норм процесуального права, оскільки вирішення вищезазначених суттєвих процесуальних питань, вирішується лише на стадії підготовчого судового провадження.

Скаржник вважає за доцільне скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у цій справі, як ухвалену лише з позиції норм частини першої статті 255 ГПК України, без належного аналізу, в тому числі за відсутності системного дослідження проблематики аналогії права, наявної судової практики, яка в деяких випадках відступає від норм закону, що в свою чергу зумовило неправильне застосування норм процесуального права, а також скаржник посилається на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України та вказує, що станом на момент звернення з цією касаційною скаргою відсутній висновок Верховного Суду з питань застосування частини першої статті 255 ГПК України у частині можливості оскарження окремо від рішення суду у апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, яка відсутня у переліку визначеному частиною першою цієї статті. Натомість, згідно з аналогією права наявні аналогічні правові висновки про можливість окремого оскарження від рішення суду ухвал, які відсутні у переліку відповідних статей у Цивільному та Кримінальному кодексах України з посиланням, зокрема, на судове рішення Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №623/3792/15-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах №237/1459/17 та №243/6674/17-к.

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття / відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги ДПП «Кривбаспромводопостачання» у контексті оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Так, ДПП «Кривбаспромводопостачання» оскаржувало до апеляційного суду ухвалу місцевого суду від 18.02.202 №905/1871/24, яка занесена до протоколу судового засідання та якою відмовлено у задоволенні заявленого представником позивача клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частина перша статті 255 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення.

Згідно з частиною першою статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Частиною третьою статті 255 ГПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Таким чином, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений в частині першій статті 255 ГПК України. З урахуванням основних засад судочинства та необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд справи будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору. Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 255 ГПК України. Цей перелік не є вичерпним: ухвала, зазначена в частині першій статті 255 ГПК України, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду; за відсутності ухвали в цьому переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та / або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої процесуальні права в інший спосіб). Схожий висновок щодо застосування статті 255 ГПК України, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №757/47946/19-ц.

У цьому контексті Суд звертає увагу, що предметом оскарження до апеляційного суду є ухвала місцевого суду від 17.03.2025 (текст якої викладено в протоколі судового засідання від 18.02.2025) у справі №904/1871/24 про відмову в задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Водночас ухвала про відмову в задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, оскільки, по-перше, така ухвала відсутня в наведеному в частині першій статті 255 ГПК України переліку, по-друге, ця ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а заявник не позбавлений можливості включити свої заперечення на цю ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене по суті спору.

Обмеження права на апеляційне оскарження певних ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено законодавцем у ГПК України виключно з метою ефективного здійснення правосуддя та жодним чином не унеможливлюють для учасників справи доступ до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки в силу положень статті 254 ГПК України та частини третьої статті 255 ГПК України учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку та включити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду. Тому сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Зазначені усталені правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №912/1398/18, від 12.03.2019 у справі №918/361/18, від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 03.12.2020 у справі №923/1/19, від 10.11.2021 у справі №922/1543/19, від 14.12.2022 у справі №920/1346/21, від 04.08.2023 у справі №910/5849/22, від 01.04.2024 у справі №904/5514/23.

Оскільки ухвала якою, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання відсутня у переліку, наведеному у статті 255 ГПК України, не перешкоджає подальшому провадженню в справі та в особи, яка подає апеляційну скаргу є можливість поновити свої процесуальні права в інший спосіб (зокрема, суд має право повернутися на стадію підготовчого прорвадження; суд має право відновити строки на подання доказів), ухвала може вона бути оскаржена разом із рішенням суду, а відтак вона не може бути оскаржена окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Верховний Суд виходить з того, що апеляційний господарський суд дійшов заснованого на законі висновку про те, що зазначена ухвала місцевого господарського суду про відмову в задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі №904/1871/24, яка занесена до протоколу судового засідання, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції та відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України саме повернув подану ДПП «Кривбаспромводопостачання» апеляційну скаргу, а відтак Суд не вважає, доводи скаржника, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою, та станом на момент звернення ДПП «Кривбаспромводопостачання» з цією касаційною скаргою відсутній висновок Верховного Суду з питань застосування частини першої статті 255 ГПК України та не вважає, що є підстави стверджувати, що є підстави для відкриття касаційного провадження за вказаною касаційно скаргою, а судом апеляційної інстанції не правильно застосовані норми пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України, які передбачають саме не прийняття до розгляду і повернення судом апеляційної скарги.

Колегія суддів наголошує, що враховуючи ієрархію правових висновків Верховного Суду, висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №166/1222/20), а відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення подібних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а тому Суд й враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №757/47946/19-ц в якій фактично міститься висновок щодо застосування частини першої статті 255 ГПК України, а наведені в касаційній скарзі постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах №237/1459/17 та №243/6674/17-к через наведене вище не беруться до уваги, а наведене судове рішення Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №623/3792/15-ц не протирічить щодо застосування статті 255 ГПК України постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №757/47946/19-ц.

Отже, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм ГПК України під час прийняття оскаржуваної ухвали апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Згідно з частиною другою статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів відхиляючи доводи скаржника щодо гарантування доступу до суду через призму їх переконливості / обґрунтованості виходить з того, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 255 ГПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу щодо оскарження необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПП «Кривбаспромводопостачання» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025, якою апеляційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 у справі №904/1871/24 повернуто заявникові, на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права (стаття 255, пункт 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України) під час повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі №904/1871/24.

2. Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець