ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Справа №909/399/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.В. Зварич О.І. Матущака,

секретар судового засідання В.Б. Лагутін,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» б/н від 23.11.2024 (вх. № 01-05/3398/24 від 25.11.2024)

на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 (повний текст рішення складено 12.11.2024, м. Івано-Франківськ, суддя С.М. Кобецька)

у справі № 909/399/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбіо Транс-Сервіс», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто», м. Івано-Франківськ

про зобов`язання прийняти товар та стягнення заборгованості в сумі 147 635,37 грн,

за участю представників:

від позивача: О.Ю. Вітко адвокат

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбіо Транс-Сервіс» (далі по справі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» (далі по справі - відповідач) про зобов`язання відповідача прийняти товар та стягнення заборгованості в сумі 147635,37 грн, з них: 130225,51 грн вартість з оплати товару, 15460,26 грн збитків, 854,25 грн процентів річних від прострочених сум та 1095,35 грн інфляційних втрат.

За результатами розгляду позовних вимог, Господарський суд Івано-Франківської області 24.10.2024 ухвалив рішення в позові відмовити.

29.10.2024 через Електронний кабінет господарського суду надійшла від відповідача заява (вх.№16782/24 від 29.10.2024) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу в сумі 45 000, 00 грн. До вказаної заяви відповідачем долучені докази понесення витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 відмовлено в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» - адвоката Марківа Р.Б. (вх.№16782/24 від 29.10.2024) про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 45000,00 грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що при дослідженні доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу, встановлено, що надані докази не є належними та достовірними, оскільки не підтверджують факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу саме у цій справі.

А саме, Договір №2805 про надання правової (правничої) допомоги від 28.05.2024 та Додаток від 28.05.2024 до нього містять зміст надання адвокатом послуг професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» загального характеру, що не відображає надання послуг у правовідносинах, що стосуються цієї справи.

Разом з тим, судом першої інстанції, з Акту прийняття-передачі наданих послуг №2805-28-10-2024 від 28.10.2024 встановлено факт надання адвокатом професійної правничої допомоги ТзОВ «Преміум Авто», яка полягала в здійсненні захисту та представництва інтересів відповідача в рамках розгляду справи №444/889/22 у загальному суді Львівської області та Львівському апеляційному суді за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України.

З долучених копій прибуткових касових ордерів судом не можливо встановити, по яких господарських правовідносинах відбувався оборот грошових коштів.

За наведених обставин, місцевий суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про відшкодування йому за рахунок позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 45 000,00 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 23.11.2024 (вх. № 01-05/3398/24 від 25.11.2024) у якій просить скасувати Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 року у справі №909/399/24 та прийняти нове судове рішення, яким стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБІО ТРАНС СЕРВІС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ АВТО» 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 коп. - витрат, пов`язаних із розглядом справи №909/399/24 Господарським судом Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником дійсно було долучено Акт прийняття-передачі наданих послуг №2805- 28-10-2024 від 28.10.2024 року, в якому було вказано про представництво адвоката в рамках розгляду Жовківським районним судом Львівської області та Львівським апеляційним судом судової справи № 444/889/22 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України, проте він був позбавлений можливості після вивчення судом доказів, надати відповідний, оскільки розгляд заяви проводився без представників по справі.

Згідно виправленого Акту прийняття-передачі наданих послуг №2805-28-10-2024 від 28.10.2024 року, де зазначено, що відповідно до умов Договору Виконавець надав, а Клієнт прийняв послуги правничої (правової) допомоги за період з 29 травня 2024 року, яка полягає в здійсненні захисту Клієнта та представництві його інтересів, в тому числі в рамках розгляду Господарським судом Івано-Франківської області судової справи № 909/399/24 за позовом ТОВ «Укрбіо Транс-Сервіс», звітом про надані послуги вих. №28-10 від 28.10.2024, прибутковими касовими ордерами №1 від 28.05.2024, №2 від 04.07.2024, №3 від 11.07.2024, №4 від 12.09.2024, №5 від 03.10.2024, №6 від 23.10.2024 підтверджується надання послуг за вищевказаним договором та оплата витрат за надання правової допомоги позивачу на суму 45 000,00 грн.

Відтак, у зв`язку із тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, апелянт вважає, що в Додатковому рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 року у справі №909/399/24 неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заявника.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбіо Транс-Сервіс» подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. №01-04/8818/24 від 19.12.2024), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 12.03.2025 `явився представник позивача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 12.03.2025 представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позов відповідач зазначив про подання ним доказів понесення судових витрат на правову допомогу у строки передбачені ч.8 ст. 129 ГПК України (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду). Водночас, разом з першою заявою по суті справи (тобто у відзиві на позов) не зазначив попереднього розміру судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

На виконання приписів процесуального законодавства відповідач у встановлені строки надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та докази на підтвердження понесення зазначених витрат.

Зокрема, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідач надав копії Договору №2805 про надання правової (правничої) допомоги від 28.05.2024, Додатку від 28.05.2024 до Договору, Акту прийняття-передачі наданих послуг №2805-28-10-2024 від 28.10.2024, звіту про надані послуги вих№28-10 від 28.10.2024, прибуткових касових ордерів №1 від 28.05.2024, №2 від 04.07.2024, №3 від 11.07.2024, №4 від 12.09.2024, №5 від 03.10.2024, №6 від 23.10.2024.

Договір №2805 про надання правової (правничої) допомоги від 28.05.2024 та Додаток від 28.05.2024 до нього містять зміст надання адвокатом послуг професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум Авто» загального характеру, що не відображає надання послуг у правовідносинах, що стосуються цієї справи.

Так, відповідач подав до суду акт прийняття-передачі наданих послуг №2805- 28-10-2024 від 28.10.2024 р. (в копії, завіреній електронним підписом), який ніяким чином не стосується даної справи №909/399/24 та даного судового спору, і підтверджує витрати в іншій справі, в інших судах, щодо інших учасників, щодо взагалі іншого спору, та й взагалі в іншій цивільній, а не господарській юрисдикції.

Зокрема, у даному акті № 2805-28-10-2024 від 28.10.2024 про прийняття - передачі наданих послуг чітко зазначено, що відповідно до умов Договору Виконавець надав, а Клієнт прийняв послуги правничої (правової) допомоги за період з 01 листопада 2022 року по 26 червня 2023 року, яка полягає в здійсненні захисту Клієнта та представництві його інтересів, в тому числі в рамках розгляду Жовківським районним судом Львівської області та Львівським апеляційним судом судової справи № 444/889/22 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт вказує наступне: «Так дійсно, заявником було долучено Акт прийняття - передачі наданих послуг №2805-28-10-2024 від 28.10.2024 року, в якому було вказано про представництво адвоката в рамках розгляду Жовківським районним судом Львівської області та Львівським апеляційним судом судової справи № 444/889/22 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України, проте він був позбавлений можливості після вивчення судом доказів, надати відповідний, оскільки розгляд заяви проводився без представників по справі».

До апеляційної скарги відповідач додав копію виправленого акта прийняття-передачі наданих послуг №2805-28-10-2024 від 28.10.2024.

Дані доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є необґрунтованими, а нові подані ним докази не можуть бути прийняті уже на стадії апеляційного розгляду, більш того виправлені докази подавати взагалі не допускається.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду».

Відповідач заявив вимоги про стягнення адвокатських витрат на підставі того Акту, копію якого ним подано протягом п`яти днів з дня прийняття рішення по суті спору у справі, та, який не доводить витрат Відповідача на правову допомогу у цій справі, і зараз виправляти Акт уже не допустимо. Виправлення Акта буде порушенням принципу рівності та змагальності сторін.

Подаючи будь-який доказ до суду сторона має діяти розсудливо і обачливо, а також не допускати зловживання своїми процесуальними правами, і подавати той доказ, що є достовірним.

Колегія суддів вказує, що жодним положенням законодавства не визначено, ні права, ні повноважень подавати виправлені докази або виправляти докази.

Разом з тим, згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України: « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.».

Відповідач в апеляційній скарзі на додаткове рішення не обґрунтував і не навів наявності будь-яких поважних причин чому він не подав такий доказ судових витрат в суд першої інстанції, відповідач не довів неможливості подання, того виправленого акту як доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За відсутності таких поважних причин і не доведення неможливості подання, того виправленого Акту як доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача, даний виправлений Акт, що доданий до апеляційної скарги відповідача не може бути прийнятий та розглянутий апеляційним судом як доказ у справі, тобто доказ витрат на правову допомогу.

Скаржник, в апеляційній скарзі вказує, що він не міг подати відповідний акт оскільки розгляд заяви проводився без представників по справі.

Однак, як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції на підставі ухвали цій справі від 04.11.2024 р. ухвалив заяву представника Відповідача - адвоката Марківа Р.Б. (вх.№16782/24 від 29.10.2024) про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу призначити до розгляду в судовому засіданні на 07.11.2024 р. о 14:30 год.

Відповідач чи його представник не з`явилися в судове засідання 07.11.2024 р. о 14:30 год., призначене судом для розгляду його заяви, відтак неявка відповідача не означає, що справу щодо його заяви призначено до розгляду без виклику сторін.

Відповідач був повідомлений про таке засідання та мав право і можливість з`явитися до суду, відповідач не заявляв клопотання про відкладання даного судового засідання щодо розгляду його заяви.

Відповідач не довів, що він чи його представник з поважних причин не з`явилися в дане судове засідання 07.11.2024 р.

Відтак, заява відповідача розглядалася в судовому засіданні 07.11.2024 р. з викликом сторін, і сторони повідомлені про дату та час цього засідання. Однак, дану заяву судом розглянуто в такому судовому засіданні без участі сторін, адже відповідач не з`явився.

Окрім того, з долучених копій прибуткових касових ордерів судом не можливо встановити, по яких господарських правовідносинах відбувався оборот грошових коштів.

За наведених обставин, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про відшкодування йому за рахунок позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 45 000,00 грн, оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами понесення ним витрат на правову допомогу.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу додаткового рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 у справі №909/399/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Преміум Авто б/н від 23.11.2024 (вх. № 01-05/3398/24 від 25.11.2024) залишити без задоволення.

2.Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2024 у справі № 909/399/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 24.03.2025.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак