ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 910/7102/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:

від позивача: Сокуренко А.Ю.;

від відповідача: Сазонов Є.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 (повний текст складено 19.12.2024)

у справі №910/7102/24 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг"

про стягнення 36 059 189,63 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" 36 059 189,63 грн, з яких: 32 773 266,70 грн - попередня оплата, 1 769 756,40 грн - пеня, 1 450 620,00 грн - 30 % річних, 65 546,53 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки від 2 квітня 2021 року № 20/387 у частині своєчасної поставки обумовленого вказаним правочином товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/7102/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" 32 773 266 грн 70 коп. попередньої оплати, 65 546 грн 53 коп. інфляційних втрат, 1 423 756 грн 67 коп. тридцяти процентів річних, 1 304 662 грн 56 коп. пені та 426 806 грн 79 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що сума боргу відповідача, яка складає 32 773 266,70 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем чи про поставку спірної продукції.

Також суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені, інфляційних втрат та 30 % річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/7102/24 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- триває тимчасова окупація місця поставки товару (Веселівське шосе, 7км., с. Мала Білозерка, Василівський район, Запорізька область, 73674), яка не існувала на момент укладення сторонами Договору (02.04.2021 року), не могла бути передбачена Товариством та не могла бути усунена ним;

- подальше виконання відповідачем умов договору з направлення транспортного засобу до місця поставки обладнання (на тимчасово окуповану територію) призведе до загрози життю та здоров`ю працівників Товариства, оскільки Договором передбачено, що саме відповідач має доставити обладнання;

- відповідач об`єктивно не може виконати зобов`язання та внаслідок зміни обставин кінцевий результат буде не тим, на який він розраховував при укладенні договору;

- договір та звичаї ділового обороту не передбачають можливість несення стороною Договору ризиків зміни обставин у вигляді тимчасової окупації території місця поставки товару внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

- клопотання відповідача про долучення доказів від 22.10.2024 року залишилось не розглянутим, що доказується оскаржуваним рішенням від 12.12.2024;

- позивачем не виконано в повному обсязі зобов`язання щодо сплати попередньої оплати за договором, що призвело до порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/7102/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою суду від 13.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі №910/7102/24 залишено без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів доплати судового збору в сумі 240 210, 19 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 11.03.2025.

Ухвалою суду від 24.02.2025 розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.

Правові позиції учасників справи

13.02.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог відповідача, просив рішення залишити без змін.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

11.03.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський машинобудівний завод» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Колегія суддів дійшла до висновку про залишення клопотання про залучення третьої особи без розгляду з наступних підстав.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 учасникам було встановлено строк для подання пояснень, клопотань заперечень протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду.

Як вбачається з довідки про доставку електронного документа, ухвалу суду від 28.01.2025 було доставлено до електронного кабінету позивача 30.01.2025 о 08:56.

Тобто, у позивача строк на можливість реалізації свого права з подачі заяв та клопотань закінчувався 14.02.2025.

В той же час, клопотання про залучення третьої особи подано 11.03.2025, тобто після спливу визначеного судом апеляційної інстанції строку.

Згідно ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 вказаної статті).

В свою чергу, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем відповідної заяви про продовження строку на подання клопотання до закінчення цього строку подано не було.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про залучення третьої особи судом апеляційної інстанції залишаються без розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

до Товариства

2 квітня 2021 року між Підприємством з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" (постачальник) укладено договір поставки № 20/387, за умовами якого останнє зобов`язалось поставити машину підйомну шахтну Ц-3х1,9, здійснити шеф-монтажні, шеф-налагоджувальні та інші роботи, а покупець - прийняти й оплатити поставлене обладнання, а також виконані відповідачем роботи.

Цей правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Найменування, технічні характеристики, ціна, кількість, код УКТЗЕД поставки обладнання вказується у специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною (пункт 1.1. зазначеного правочину).

У специфікації № 1 до договору сторони погодили вартість, асортимент, характеристику обладнання, його комплектність, умови та строки поставки, а саме: машина підйомна шахтна Ц-3х1,9, вартістю 73 677 600,00 грн з ПДВ; умови поставки: DAP Підприємство з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (71674, Україна, Запорізька область, Василівський район, село Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км) відповідно до правил Інкотермс-2010; строк поставки: 12 місяців з дати підписання сторонами договору та здійснення передплати у порядку, передбаченому пунктом 4 договору.

Згідно з пунктами 2.1.- 2.3. вказаного правочину ціна останнього складає 73 677 600,00 грн з ПДВ. Сторони дійшли згоди про те, що ціна та загальна вартість обладнання встановлені в гривні по відношенню до євро та визначені виходячи з офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на 9 березня 2021 року, де 1 євро дорівнює 33,075 грн.

У разі зміни офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на дату оплати по пунктам 4.1.2., 4.1.3., 4.1.4., 4.1.5., 4.1.6. договору більше, ніж на 3% у порівнянні з вказаним курсом, ціна і загальна вартість обладнання підлягає пропорційному перерахунку відповідно за формулою: S2 = S1 х k1/k2, де S2 - сума обладнання в гривнях, що підлягає оплаті після коригування; S1 - сума обладнання за ціною саном на 9 березня 2021 року, яка вказана в пункті 2.1. цієї угоди; k1 - офіційний курс євро за даними НБУ на день оплати обладнання; к2 - офіційний курс євро за даними НБУ станом на 9 березня 2021 року. Постачальник протягом 5 календарних днів зобов`язаний надати покупцю корегувальні документи до рахунків, видаткових накладних, податкових накладних, які супроводжують поставку обладнання, з урахуванням перерахунку ціни і вартості останнього. Постачальник є стороною, відповідальною за коректність оформлення документів. Таке коригування ціни і вартості обладнання не потребує додаткового узгодження і підписання додаткових угод між сторонами цього договору.

За пунктами 3.1.- 3.3. договору умови поставки обладнання вказуються в специфікації. Право власності на обладнання переходить до покупця з дати його поставки.

Постачальник зобов`язаний надати покупцеві до початку приймання обладнання оригінали таких документів: видаткову накладну; рахунок-фактуру; товарно-транспортну накладну; пакувальні документи; дозвіл на застосування (експлуатацію) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та сертифікати санітарно-гігієнічного висновку та радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках); документ, що підтверджує якість обладнання (сертифікат відповідності, сертифікат якості, ДСТУ, ТУ, ISO); паспорт виробника; технічний опис обладнання; габаритні креслення; відомість запасних частин; інструкція з монтажу, пуску, регулювання і обкатки обладнання; інструкцію з експлуатації; технічну документацію. Зобов`язання постачальника по поставці обладнання не вважаються виконаними до надання документів, зазначених у пункті 3.2. даного договору.

Відповідно до умов пунктів 4.1.- 4.3. вказаного правочину оплата покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у цій угоді, в наступному порядку:

попередня оплата в розмірі 20% вартості обладнання (14 735 520,00 грн з ПДВ) протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами договору на підставі виставленого продавцем рахунку;

попередня оплата в розмірі 15% вартості обладнання (11 051 640,00 грн з ПДВ), протягом 90 календарних днів з дати отримання продавцем першого траншу з оплати на підставі виставленого ним рахунку;

попередня оплата в розмірі 10% вартості обладнання (7 367 760,00 грн з ПДВ) протягом 120 календарних днів з дати отримання продавцем першого траншу з оплати на підставі виставленого ним рахунку;

попередня оплата в розмірі 20% вартості обладнання (14 735 520,00 грн з ПДВ), протягом 3-х календарних днів з дати отримання письмового повідомлення від продавця про готовність обладнання до відвантаження на підставі виставленого останнім рахунку;

оплата в розмірі 22,5% вартості обладнання (16 577 460,00 грн з ПДВ) протягом 30 календарних днів з дати його поставки на підставі виставленого постачальником рахунку;

оплата в розмірі 12,5% вартості обладнання (9 209 700,00 грн з ПДВ) протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами акта комплексного випробовування обладнання протягом 72 годин. Датою оплати обладнання вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до пункту 9.5. договору в разі здійснення покупцем передоплати і, якщо постачальник порушив термін поставки більш ніж на 10 календарних днів, покупець має право відмовитися від подальшого приймання обладнання та вимагати повернення раніше сплачених сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця. Отриманим постачальником повідомлення вважається після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем за адресою, зазначеною в цьому договорі.

Сторони приймають документи, передані факсимільним зв`язком або засобами електронного зв`язку (електронною поштою), при підтвердженні їх оригіналами протягом 20-ти робочих днів. До отримання оригіналів факсимільні і електронні копії є такими, що мають юридичну силу, крім первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій і є засобами для підтвердження операцій в бухгалтерському обліку (пункт 13.8. вказаного правочину).

Пунктом 13.1. договору передбачено, що останній набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31 березня 2022 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами зобов`язань за цим правочином.

На виконання умов вказаного правочину позивач перерахував на рахунок відповідача, зазначений в пункті 14 спірного правочину, попередню оплату за товар у загальному розмірі 32 773 266,70 грн, а саме:

7 квітня 2021 року - 14 735 520,00 грн, відповідно до підпункту 4.1.1. договору;

7 липня 2021 року - 11 051 640,00 грн, відповідно до підпункту 4.1.2. договору;

11 серпня 2021 року - 6 986 106,69 грн, відповідно до підпункту 4.1.3. договору.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належними копіями платіжних інструкцій: від 7 квітня 2021 року № 485732 на суму 14 735 520,00 грн, від 7 липня 2021 року № 493118 на суму 11 051 640,00 грн, від 11 серпня 2021 року № 497024 на суму 6 986 106,69 грн.

Однак, відповідач у визначені договором та специфікацією строки поставку товару не здійснив.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з вимогою від 1 квітня 2024 року № 20/29 про розірвання спірного правочину на підставі пунктів 9.5., 10.3. договору та повернення суми попередньої оплати в розмірі 32 773 266,70 грн, а також з претензією від 16 квітня 2024 року № 20/37 про повернення вказаної суми грошових коштів.

Спір у справі виник у зв`язку із неповерненням відповідачем суми попередньої оплати за договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту ч. 1 ст. 693 ЦК України слідує, що договором може бути встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата).

Як вже було зазначено вище, на виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача, зазначений в пункті 14 спірного правочину, попередню оплату за товар у загальному розмірі 32 773 266,70 грн, а саме:

7 квітня 2021 року - 14 735 520,00 грн, відповідно до підпункту 4.1.1. договору;

7 липня 2021 року - 11 051 640,00 грн, відповідно до підпункту 4.1.2. договору;

11 серпня 2021 року - 6 986 106,69 грн, відповідно до підпункту 4.1.3. договору.

Доводи відповідача, що позивачем не виконано в повному обсязі зобов`язання щодо сплати попередньої оплати за договором, зокрема, за п. 4.1.3. договору, що призвело до порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Так, на виконання пункту 4.1.3. договору позивач 11 серпня 2021 року перерахував на рахунок відповідача попередню оплату в загальному розмірі 6 986 106,99 грн на підставі платіжної інструкції від 11 серпня 2021 року № 497024.

Водночас, як вірно вказано судом першої інстанції, вказаним пунктом договору обов`язку позивача зі здійснення передплати за обумовлений товар передує обов`язок відповідача - виставлення відповідного рахунку, у якому мала бути зазначена сума, яка підлягає оплаті.

Водночас, копію відповідного рахунку не було надано сторонами у справі, і такий рахунок в матеріалах справи відсутній.

Крім того, згідно з пунктом 2.3. договору ціна товару встановлена у гривні по відношенню до євро. Якщо курс євро по відношенню до гривні змінюється на понад 3% відносно погодженого курсу, визначеного станом на 9 березня 2021 року, сума платежів за договором коригується на наведеною у цьому пункті формулою.

Тобто, у пункті 2.3. договору сторони чітко визначили, що ціна спірного правочину не є сталою і може змінитись в залежності від офіційного курсу гривні до курсу євро. Обов`язок з коригування належних до сплати позивачем платежів (у тому числі в порядку пункту 4.1.3. правочину) належить відповідачу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на час здійснення позивачем спірного платежу (11 серпня 2021 року) офіційний курс євро до гривні становив 31,3617 грн, тобто останній змінився більше ніж на 3% в порівнянні з курсом на 9 березня 2021 року (33,075 грн).

А тому, у зв`язку із зміною офіційного курсу гривні до євро більше ніж на 3% в порівнянні з курсом на 09.03.2021, розмір оплати було розраховано за визначеною п.2.3. Договору формулою, а саме: S2 = 7 367 760 * 31,3617/33,075 = 6 986 106,69 грн, що і була сплачена на підставі платіжної інструкції від 11 серпня 2021 року № 497024.

А тому, доводи відповідача стосовно невиконання позивачем у повному обсязі своїх зобов`язань за договором та не настання у відповідача зобов`язання з поставки товару колегія суддів відхиляє.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За пунктом 3.1. договору умови поставки обладнання вказуються в специфікації.

У специфікації № 1 до договору сторони погодили вартість, асортимент, характеристику обладнання, його комплектність, умови та строки поставки, а саме: машина підйомна шахтна Ц-3х1,9, вартістю 73 677 600,00 грн з ПДВ; умови поставки: DAP покупця (71674, Україна, Запорізька область, Василівський район, село Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км) відповідно до правил Інкотермс-2010; строк поставки: 12 місяців з дати підписання сторонами договору та здійснення передплати у порядку, передбаченому пунктом 4 договору.

Водночас, матеріали справи не містять доказів поставки товару в порядку і строки, передбачені договором.

Твердження відповідача про настання форс-мажорних обставин, а саме тимчасову окупацію місця поставки товару (Веселівське шосе, 7км., с. Мала Білозерка, Василівський район, Запорізька область, 73674), яка не існувала на момент укладення сторонами Договору, колегією суддів відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно з вищенаведеними нормами особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Окрім того, повинен бути наявний елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 1 жовтня 2020 року в справі № 904/5610/19.

Частиною 1 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Отже, тільки відповідний сертифікат торгово-промислової палати є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.

У порушення приписів чинного законодавства та умов спірного договору на підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідач не надав належних документів.

Крім того, як вірно зазначено судом, в порушення умов договору п.п. 10.1.-10.2. договору в матеріалах даної справи також відсутні будь-які докази повідомлення відповідача у визначеному цим правочином порядку про настання форс-мажорних обставин.

Посилання відповідача на лист від 21 квітня 2022 року вих. № 1-0321, як підтвердження попередження відповідача про форс-мажорні обставини, судом першої інстанції правомірно відхилений, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення такого листа позивачу.

Більше того, за чинним законодавством України (стаття 617 ЦК України, стаття 218 ГК України) сам факт наявності обставин непереборної сили звільняє від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконувати зобов`язання належним чином.

Твердження відповідача, що тимчасова окупація місця поставки товару є істотною зміною обставин, через які відповідач об`єктивно не може виконати умови договору колегія суддів відхиляє, оскільки істотна зміна обставин, згідно приписів ст. 652 ЦК України, на яку посилається апелянт, є підставою для внесення змін або розірвання договору за згодою сторін, а у випадку її недосягнення - за рішенням суду.

Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача про необхідність внесення змін до договору стосовно визначення нового місця поставки товару у зв`язку із істотною зміною обставин або ініціювання судового спору з цих підстав на момент виникнення у нього обов`язку із поставки товару.

Подача лише у 2024 році позову у справі № 910/11919/24 про внесення змін до договору не може вважатись належною та добросовісною поведінкою контрагента стосовно виконання свого обов`язку з поставки товару у погоджені в договорі строки, оскільки такий позов був поданий лише після пред`явлення позивачем відповідачу вимоги про повернення передоплати та ініціювання спору у даній справі.

Колегія суддів також враховує приписи ст. 664 Цивільного кодексу України які визначають, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Водночас, матеріали справи не містять доказів як повідомлення позивача про готовність товару для його передання покупцеві, так і здійснення відповідачем будь-яких дій щодо підготовки та реалізації відправлення такого товару позивачу (зокрема погодження з покупцем іншого місця поставки товару тощо).

А тому, з огляду на доведення належними та допустимими доказами невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару у строк, передбачений договором, за відсутності доказів протилежного, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем було прострочено виконання ним свого обов`язку щодо поставки товару за договором.

Згідно частини другої статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Приписи частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містять в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

У даному випадку, позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару.

Волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17.

Відповідно до пункту 9.5. договору в разі здійснення покупцем передоплати і, якщо постачальник порушив термін поставки більш ніж на 10 календарних днів, Підприємство має право відмовитися від подальшого приймання обладнання та вимагати повернення раніше сплачених сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця. Отриманим постачальником повідомлення вважається після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем за адресою, зазначеною в цьому договорі.

Як вірно встановив суд першої інстанції, позивач звернулося до відповідача з вимогою від 1 квітня 2024 року № 20/29 та претензією від 16 квітня 2024 року № 20/37 про повернення суми попередньої оплати в розмірі 32 773 266,70 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

А тому, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як повернення відповідачем попередньої оплати, так і поставки товару відповідно до умов договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заявленої суми попередньої оплати у розмірі 32 773 266,70 грн.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним поверненням попередньої оплати, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 769 756,40 грн пені.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 9.5. договору в разі несвоєчасного повернення передоплати постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення.

Оскільки позивач звернувся із повідомленням про повернення суми передоплати 03.04.2024, а тому згідно приписів п. 9.5. договору відповідач мав повернути позивачу спірні грошові кошти до 12.04.2024 включно.

Тобто, з 13.04.2024 згідно умов п. 9.5. договору зобов`язання з повернення переплати вважається простроченим.

Крім того, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, колегія суддів погоджується із висновками суду, що позивачем невірно визначено початкову дату спірного періоду прострочення під час розрахунку пені (12.04.2024 замість 13.04.2024), а здійснений розрахунок пені перевищує гранично встановлений розмір вказаної штрафної санкції (подвійна облікова ставка НБУ).

А тому, обґрунтованим розміром пені за період з 13.04.2024 по 04.06.2024 є 1 304 662,56 грн., яка правомірно стягнута з відповідача на користь позивача.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасного повернення коштів попередньої оплати, позивачем нараховано 30% річних в розмірі 1 450 620,00 грн, а також 65 546,53 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 9.5. договору, у разі несвоєчасного повернення передоплати, постачальник сплачує покупцеві 30% річних від несвоєчасно повернутої суми, відповідно до статті 625 ЦК України.

Тобто, вказаним пунктом договору сторони погодили застосування до спірних правовідносин іншого розміру процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (повернення попередньої оплати), а ніж встановлений вказаною нормою ЦК України, а саме - 30% річних.

Однак, як вже зазначалось вище, позивачем невірно визначено початкову дату періоду прострочення грошового зобов`язання відповідача.

А тому, перевіривши здійснений розрахунок 30 % річних та інфляційних втрат за загальний період з 13.04.2024 по 04.06.2024, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 1 423 756,67 грн. 30 % річних та 65 546,53 грн інфляційних втрат.

Відносно доводів відповідача стосовно не розгляду судом першої інстанції клопотання про долучення доказів від 22.10.2024, колегія суддів зазначає, що як вбачається із протоколу судового засідання 24.10.2024 та мотивувальної частини рішення суду від 12.12.2024, суд у засіданні 24.10.2024 без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотань відповідача: про повернення на стадію підготовчого провадження та про долучення доказів до матеріалів справи; про залишення без розгляду клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору; про відмову в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

А тому доводи відповідача у цій частині колегія суддів також відхиляє.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/7102/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 у справі № 910/7102/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені за подачу апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/7102/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 20.03.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна