УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

21.03.2025Справа № 910/3459/25

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Пулюя 1» (03048, м. Київ, вул. Івана Пулюя, буд. 1)

про визнання недійсними загальних зборів співвласників ОСББ «Івана Пулюя 1»

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Пулюя 1» про визнання недійсними загальні збори ОСББ «Івана Пулюя 1» від 22.02.2025 (рішення загальних зборів ОСББ від 22.02.2025).

Одночасно з поданням позову, позивач подав суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд до прийняття рішення по справі:

- заборонити ОСББ «Івана Пулюя 1» () вчиняти будь-якій дії, пов`язані з обслуговуванням будинку і отриманням плати за обслуговування;

- зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», продовжити обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши долучені до заяви докази, суд вирішив відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову на підставі наступного.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту статті 136 Господарського процесуального кодексу України випливає, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (за вимогами майнового характеру) або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (за вимогами немайнового характеру), що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Позивач у цій справі звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, а відтак судом має бути застосована та досліджена така підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому у таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20, від 19.05.2021 у справі №910/19775/20, від 08.06.2021 у справі №910/18400/20, від 12.03.2021 у праві №910/16796/20.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивач стверджує, що 22.02.2025 були проведені загальні збори ОСББ «Івана Пулюя 1», на яких вирішувались, зокрема, питання затвердження нового Статуту ОСББ, Кошторису ОСББ та Правил проживання та користування спільним майном. Зазначені збори та підготовка до них, на думку позивача, проведені з численними порушенням прав та законних інтересів співвласників.

Водночас, суд зазначає, що такий захід забезпечення позову як заборона вчиняти дії, пов`язані з обслуговуванням будинку і отриманням плати за обслуговування по суті є тотожним зупиненню рішень загальних зборів ОСББ «Івана Пулюя», що були прийняті 22.02.2025, що не передбачено частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.09.2023 по справі №910/6804/23.

Суд зазначає, що у пояснювальній записці до Закону №460-IX від 15.01.2020 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України" щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ зазначено, що внесення змін до процесуального законодавства дасть змогу нівелювати можливість зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, зокрема, були вилучені деякі види забезпечення позову.

Таким чином, починаючи з 08.02.2020 частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який (перелік) може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини першої цієї статті).

При цьому, не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21 та постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №916/493/22.

Заявник не навів в заяві про забезпечення позову посилань на інші закони чи міжнародні договори, якими би були передбачені заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник (позивач) (а саме щодо зупиненню рішень загальних зборів ОСББ).

Отже, такий вид заходу забезпечення позову як зупинення рішення загальних зборів ОСББ не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України.

Поряд з цим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17).

Отже, господарський суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача; забезпечити запобігання порушенню, у зв`язку з вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вище зазначені висновки, зокрема, викладені у пунктах 8.11-8.15 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.04.2024 у справі №903/135/23.

Відносно іншого заходу забезпечення позову щодо зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» суд так само зазначає, що ні процесуальним законом (частина 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України), ні іншим Законом України не передбачено можливість вжиття такого заходу забезпечення позову як зобов`язання вчинити дії, а тим паче щодо не учасника процесу (станом на дату вирішення заяви про забезпечення позову заява позивача про залучення третьої особи не вирішена, оскільки, підлягає вирішенню під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі).

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в день її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Суддя Г.П. Бондаренко -Легких