ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1684/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Карпенко А.С.

Представники сторін:

від позивача: Михайловський Дмитро Сергійович (поза межами приміщення суду) - від Запорізької міської ради - витяг з ЄДР

від скаржника: Шкабуро Олександр Віталійович (поза межами приміщення суду) - від ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ГАЛНАФТААВТОГАЗ" - адвокат, ордер серія АР №1199922 від 26.09.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства Галнафтаавтогаз на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 (суддя Науменко А.О.)

за позовом: Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (пр-т Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача: Приватного підприємства Галнафтаавтогаз, ідентифікаційний код юридичної особи 32638675 (вул. Космічна, буд. 93, кв. 42, м. Запоріжжя, 69050)

про стягнення 343 312 грн 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради про стягнення з Приватного підприємства Галнафтаавтогаз заборгованості за договором оренди землі № 00354 від 21.09.2016 за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в розмірі 343 312 грн 77 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі № 908/1684/24 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства Галнафтаавтогаз, ідентифікаційний код юридичної особи 32638675 (вул. Космічна, буд. 93, кв. 42, м. Запоріжжя, 69050) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) заборгованість за договором оренди землі № 00354 від 21.09.2016 за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в розмірі 343 312 грн. 77 коп. (триста сорок три тисячі триста дванадцять грн. 77 коп.) на розрахунковий рахунок UA0008479, отримувач: Головн управління казначейства у Запорізькій області, , код 18010600.

Стягнуто з Приватного підприємства Галнафтаавтогаз, ідентифікаційний код юридичної особи 32638675 (вул. Космічна, буд. 93, кв. 42, м. Запоріжжя, 69050) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 4 119 грн. 76 коп. (чотири тисячі сто дев`ятнадцять грн. 76 коп.) отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок: UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 21.09.2016 між Запорізькою міською радою (позивачем, орендодавцем) та Приватним підприємством «Галнафтаавтогаз» (відповідачем, орендарем) було укладено договір оренди землі № 00354, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 16990241 від 17.10.202016 (далі Договір).

Згідно п. 1 Договору орендодавець, відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №54/79 від 25 травня 2016 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування громадсько-торговельного комплексу, що знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 25. Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності (п. 2 Договору).

Відповідно до п. 3 Договору в оренду Приватному підприємству «Галнафтаавтогаз» передається земельна ділянка площею 0,1186 га, що дорівнює частці у розмірі 67/100 від загальної площі земельної ділянки 0,1770 га, яка не підлягає виділенню в натурі (на місцевості). Кадастровий номер земельної ділянки: :05:002:0156. Пунктом 4 Договору встановлено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: недобудована будівля орендаря.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2016-2021 роки (2016 1,0; 2017 рік 1,0; 2018 рік 1,0; 2019 рік 1,0; 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,1.)=1,1

Отже, розмір орендної плати за період з 01.01.2021 31.12.2022: Розмір орендної плати за період 01.01.2021 31.12.2021 становить: 5 449 409,08 грн. (НГО2016) * (К2016-2020) * 3% = 5 449 409,08 грн.(НГО2016) *1,0* 3% = 5 449 409,08 грн.(НГО2021) * 3% = 163 482,27 грн. (Розмір орендної плати за період 01.01.2021-31.12.2021). Розмір орендної плати за період 01.01.2022-31.12.2022 становить: 5 449 409,08 грн. (НГО2016) * (К2016-2021) * 3% = 5 449 409,08 грн.(НГО2016) *1,1* 3% = 5 994 349,98 грн.(НГО2021) * 3% = 179 830,50 грн. (Розмір орендної плати за період 01.01.2022-31.12.2022)

Як зазначає позивач, оскільки відповідач у 2021-2022 роках орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачував, заборгованість, що підлягає стягненню за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 становить: 163 482,27 грн. + 179 830,50 грн. = 343 312, 77 грн.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Приватне підприємство Галнафтаавтогаз звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що позивач не повідомив суд першої інстанції, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 (справа № 280/11227/21), за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області стягнуто з рахунків Приватного підприємства «Галнафтаавтогаз» у банках, обслуговуючих даного платника податків, а також за рахунок готівки, що належить цьому платнику податків, податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб за період 2020-2021 роки у сумі 187721 грн. 21 коп. на користь бюджету.

Предметом розгляду у справі № 280/11227/21, що розглядалась в Запорізькому окружному адміністративному суді, було стягнення з Приватного підприємства «Галнафтаавтогаз» заборгованості з орендної плати за землю з юридичних осіб, яка виникла у результаті несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного ПП «Галнафтаавтогаз» самостійно у поданій до контролюючого органу в тому числі - податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік (№8713 від 15.02.2021), якою відповідачем нараховано орендної плати за період січень-грудень 2021 року у сумі 173291 грн. 21 коп. При цьому, щомісячний платіж протягом лютого-грудня 2021 року складає 14440 грн 00 коп., у січні 2021 року 14441 грн. 21 коп. Згідно зазначеної декларації, залишається несплаченими податкові зобов`язання, визначені самостійно відповідачем на загальну суму 115521 грн. 21 коп.

Господарський суду Запорізької області задовольнивши позов Запорізької міської ради, повторно стягнув з Приватного підприємства «Галнафтаавтогаз» заборгованість за договором оренди землі № 00354 від 21.09.2016 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 163 482,27 грн, безпідставно подвоївши стягнення за 2021 рік.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Запорізькою міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що твердження відповідача, щодо повторного стягнення орендної плати за договором оренди землі від 21.09.2016 № 00354 є не обґрунтованими та не доведеними, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Просить залишити апеляційну скаргу Приватного підприємства «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» без задоволення, а судове рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 залишити без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

Також апелянтом наведено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням причин пропуску такого строку.

Так у клопотанні зазначено, що про існування оскаржуваного рішення відповідачу стало відомо 24.09.2024 після отримання від приватного виконавця Проценко А.Ю. постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до трекінгу відправлення 150, що міститься на поштовому конверті яким отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, лист було отримано 24.09.2024. Як вірно зазначено в оскаржуваному рішення, ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена на адресу відповідача, повернулась до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». З повним текстом рішення відповідач ознайомився лише після подачі до господарського суду Запорізької області 30.09.2024 заяви представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи).

Враховуючи доводи апелянта та наведені докази на їх підтвердження, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає можливим визнати причину пропуску строку подання апеляційної скарги поважною, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги задовольнити, поновити строк подання апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024р. поновлено Приватному підприємству Галнафтаавтогаз строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24. Зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного підприємства Галнафтаавтогаз на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.03.2025 о 12:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2025 розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства Галнафтаавтогаз на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 призначено в судове засідання на 25.02.2025 о 16:30 год.

19.11.2024 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від ПП «Галнафтаавтогаз» надійшла відповідь на відзив. Просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк для подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

20.02.2025 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Запорізької міської ради надійшли додаткові пояснення по справі.

Щодо відповіді на відзив (а.с. 102-115) та додаткових пояснень (а.с. 119-131), колегія суддів виходить з наступного:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2024 по справі № 908/1684/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Галнафтаавтогаз на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 25.03.2025 об 12:30 годин.

Сторонам у справі було запропоновано подати відзив на апеляційну скаргу, в порядку ст. 263 ГПК України, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апелянту, в свою чергу, подати до суду відповідь на відзив, а сторонам у справі - заперечення на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дати отримання цих документів. Відповідно до Довідки Центрального апеляційного господарського суду про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 25.10.2024 по справі №908/1684/24 було доставлено сторонам по справі до їх електронних кабінетів 25.10.2024 об 17:06.

Враховуючи вищевикладене та норми матеріального права, які регулюють порядок обчислення строків, строк сплив 01.11.2024.

Як зазначалося вище, з часу винесення ухвали від 25.10.2024 у суду апеляційної інстанції не виникало додаткових питань до сторін спору щодо обставин даної справи.

Рішень щодо надання учасникам справи додаткового строку на подання будь-яких процесуальних документів судом апеляційної інстанції не приймалося.

В пунктах 20,21 постанови Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2018 року у справі № 904/5995/16 викладено наступний правовий висновок:

20. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

21. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Поняття справедливе правосуддя в сучасному розумінні має два аспекти:

- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);

- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.

В аспекті зазначеного колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Відповідно, можливе прийняття судом апеляційної інстанції будь-яких додаткових заяв, клопотань, додаткових пояснень у поза визначений процесуальним законом спосіб призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Вищенаведене дозволяє колегії суддів не приймати до уваги відповіді на відзив та додаткових пояснень, як такі, що подано у поза встановлений процесуальним законом спосіб.

25.02.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

21.09.2016 між Запорізькою міською радою (позивачем, орендодавцем) та Приватним підприємством «Галнафтаавтогаз» (відповідачем, орендарем) було укладено договір оренди землі № 00354, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 16990241 від 17.10.202016 (далі Договір).

Згідно п. 1 Договору орендодавець, відповідно до рішення шостої сесії сьомого скликання Запорізької міської ради №54/79 від 25 травня 2016 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування громадсько-торговельного комплексу, що знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 25. Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності (п. 2 Договору).

Відповідно до п. 3 Договору в оренду Приватному підприємству «Галнафтаавтогаз» передається земельна ділянка площею 0,1186 га, що дорівнює частці у розмірі 67/100 від загальної площі земельної ділянки 0,1770 га, яка не підлягає виділенню в натурі (на місцевості). Кадастровий номер земельної ділянки: :05:002:0156. Пунктом 4 Договору встановлено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: недобудована будівля орендаря.

Земельна ділянка передається в оренду для: розташування громадсько-торгівельного комплексу (функціональне призначення). Цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, секція В, підрозділ 03.07 (п.18 Договору).

Згідно з п. 6 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 8 132 760 грн 60 коп. (вісім мільйонів сто тридцять дві тисячі сімсот шістдесят грн 60 коп.)

Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку, який є невід`ємною частиною договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається у розмірі 67/100 від загальної площі земельної ділянки 0,1770 га, становить 5 449 409 грн 08 коп. (п`ять мільйонів чотириста сорок дев`ять тисяч чотириста дев`ять грн 08 коп).

Строк дії Договору визначено пунктом 11 Договору до 25 травня 2035 року.

Умовами п. 12 Договору передбачено, що оренда плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі, що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2016 року в розмірі 163 482 грн 27 коп. (сто шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят дві грн 55 коп.)

Пунктом 13 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Управління Державної казначейської служби України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя (п.14 Договору).

Згідно підпункту 15.3 пункту 15 Договору розмір орендної плати переглядається у разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Орендодавець має право здійснювати контроль за виконанням умов договору з боку Орендаря, в тому числі за правильністю індексування та повного перерахування орендної плати ( підпункт 31.8. пункту 31 Договору).

Підпунктами 34.4, 34.6 пункту 34 Договору визначено, що Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату. Самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України ,колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин укладання 21.09.2016р. між Запорізькою міською радою (позивачем, орендодавцем) та Приватним підприємством «Галнафтаавтогаз» (відповідачем, орендарем) договору оренди землі № 00354 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 16990241 від 17.10.202016 (далі Договір)) за умовами п. 3 , якого в оренду Приватному підприємству «Галнафтаавтогаз» була передана земельна ділянка площею 0,1186 га, що дорівнює частці у розмірі 67/100 від загальної площі земельної ділянки 0,1770 га, яка не підлягає виділенню в натурі (на місцевості). Кадастровий номер земельної ділянки: :05:002:0156.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Предметом позовних вимог у даній справі є матеріально правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за спірну земельну ділянку, яка утворилася за період з 01.01.2021р. по 31.12.2022р. у загальному розмірі 343 312,77 грн.

Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).

Водночас ст. 75 ГПК закріплює підстави звільнення від доказування. Так, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст. 75 ГПК). Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (ч.7 ст. 75 ГПК).

Преюдиціальні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиціальність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Таким чином, обставини (факти), що є преюдиціальними відповідно до ст.75 ГПК, не потребують доказування та є обов`язковими для господарського суду. Суд не вправі ставити під сумнів такі обставини (факти).

Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2024 у справі №910/7859/23, від 11.01.2024 у справі №911/84/22 та інших.

Колегія суддів констатує, що згідно мотивувальної частини рішення від 20 січня 2022 року у справі № 280/11227/21, Запорізьким окружним адміністративним судом встановлені наступні фактичні обставини : «…Заборгованість відповідача з орендної плати за землю з юридичних осіб виникла у результаті несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного ПП «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» самостійно у поданих до контролюючого органу: 1) Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік (№6666 від 31.01.2020), якою відповідачем нараховано орендної плати за період січень-грудень 2020 року у сумі 173291 грн. 21 коп. При цьому, щомісячний платіж протягом лютого-грудня 2020 року складає 14440 грн. 00 коп., у січні 2020 року - 14441 грн. 21 коп. Згідно зазначеної декларації залишається несплаченими податкові зобов`язання, визначені самостійно відповідачем на загальну суму 72200 грн. 00 коп.; 2) Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік (№8713 від 15.02.2021), якою відповідачем нараховано орендної плати за період січень-грудень 2021 року у сумі 173291 грн. 21 коп. При цьому, щомісячний платіж протягом лютого-грудня 2021 року складає 14440 грн. 00 коп., у січні 2021 року - 14441 грн. 21 коп. Згідно зазначеної декларації, залишається несплаченими податкові зобов`язання, визначені самостійно відповідачем на загальну суму 115521 грн. 21 коп.

Доказів самостійної сплати податкових зобов`язань з орендної плати за землю з юридичних осіб (платіжних документів), ПП «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» до суду не надано.

Таким чином, загальна заборгованість з орендної плати за землю з юридичних осіб складає 187721 грн. 21 коп…

…Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано інтегровану картку ПП «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» згідно з якою за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 187 721 грн. 21 коп. з орендної плати за землю з юридичних осіб.

Даних про розстрочення (відстрочення) вказаних узгоджених грошових зобов`язань, надміру та/або помилково сплачені кошти вказані документи - не містить.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів про сплату вказаного податкового боргу.

Отже, позивачем доведено заборгованість ПП «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» у сумі 187721 грн. 21 коп…

…Враховуючи вище викладене, судом з`ясовано, що відповідач на час розгляду справи має податковий борг у сумі 187721 грн. 21 коп. з орендної плати за землю з юридичних осіб, який у добровільному порядку - не погашений. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з ПП «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» у порядку та спосіб, встановлений ст.95 Податкового кодексу України…».

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що : « … в обґрунтування своєї апеляційної скарги Відповідач зазначає, що 20.01.2022 Запорізький окружний адміністративний суд у справі №280/11227/21 вирішив: «Стягнути з рахунків Приватного підприємства ГАЛНАФТААВТОГАЗ (вул. Космічна, буд.93, кв.42, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69050; ) у банках, обслуговуючих даного платника податків, а також за рахунок готівки, що належить цьому платнику податків, податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 187721 грн. 21 коп. на користь бюджету (ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя; код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП); код платежу 18010600 на р/риА0008479)»

Також Відповідач зазначає, що предметом розгляду справи № 280/11227/21 було стягнення з Приватного підприємства «Галнафтаавтогаз» заборгованості з орендної плати за землю з юридичних осіб, яка виникла у результаті несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного Відповідачем самостійно у поданій до контролюючого органу в тому числі - податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік (№8713 від 15.02.2021).

Поряд з цим, Позивач звертає увагу суду, що Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), яка оприлюднена на офіційному сайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/elektronni-formi-dokumentiv/plata-za zemlyu/), відповідно до якої при визначені свої податкових зобов`язань зазначається наступна інформація: категорія земельної ділянки; документи, які засвідчують/ підтверджують право оренди земельної ділянки (договір оренди); державна реєстрація прав оренди земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площа земельної ділянки; нормативна грошова оцінка земельної ділянки; розмір орендної плати; річна сума орендної плати.

Проте, Позивач наголошує, що Відповідачем не зазначено з приводу якої земельної ділянки виникла заборгованість з орендної плати за 2021, а також в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №280/11227/21 відсутня будь яка інформація щодо якої земельної ділянки у Відповідача виник податковий борг з орендної плати.

Також, Відповідач не надав жодних доказів щодо виконання вищезазначеного рішення суду та не надав копію декларації в якій самостійно визначив свої зобов`язання.

Тобто посилання Відповідача, що рішенням Господарського суду Запорізької області у справі 908/1684/24 повторно стягнуто орендну плату за 2021 рік саме за договором № 00354 від 21.09.2016 є безпідставними та нічим не підтвердженими…» відхиляються колегією суддів як такі, що побудовані на концепції негативного доказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що з відповідача вже було стягнуто на користь бюджету (ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя; код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП); код платежу 18010600 на р/рUА0008479) податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 187 721 грн. 21 коп, в тому числі і той, який утворився за 2021рік.

Як вбачається з описової частини рішення від 20 січня 2022 року у справі № 280/11227/21 : « …Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано…».

Характерно, що у рішеннях ЄСПЛ, в яких Суд звертався до необхідності дотримання суб`єктом владних повноважень принципу належного урядування, вказується на важливість врахування усіх аспектів вказаного принципу, що можливо зробити лише за умови ретельного вивчення усіх обставин справи.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).

Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).

За змістом ст. 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач не оспорює факт надходження коштів за використання спірної земельної ділянки у 2021році на користь бюджету (ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя; код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП); код платежу 18010600 на виконання рішення суду від від 20 січня 2022 року у справі № 280/11227/21, твердження апеляційної скарги в частині того, що : « … відповідачем нараховано орендної плати за період січень-грудень 2021 року у сумі 173291 грн. 21 коп. При цьому, щомісячний платіж протягом лютого-грудня 2021 року складає 14440 грн 00 коп., у січні 2021 року 14441 грн. 21 коп. Згідно зазначеної декларації, залишається несплаченими податкові зобов`язання, визначені самостійно відповідачем на загальну суму 115521 грн. 21 коп.

Враховуючи вище викладене, Запорізьким окружним адміністративним судом з`ясовано, що ПП «Галнафтаавтогаз» на час розгляду справи мав податковий борг у сумі 115521 грн 21 коп. за 2021 рік з орендної плати за землю з юридичних осіб, який у добровільному порядку не погашений. У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з ПП «Галнафтаавтогаз» у порядку та спосіб, встановлений ст. 95 Податкового кодексу України…» визнаються колегією суддів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Колегія суддів зауважує, що поняття «справедливе правосуддя» в сучасному розумінні має два аспекти:

- матеріальна справедливість, яка полягає в тому, що кожне судове рішення має бути справедливим по суті (тобто при вирішенні спірного питання повинні бути справедливо визначені права і обов`язки тих, хто звернувся до суду, або завдяки судовому рішенню має бути відновлена порушена справедливість);

- процесуальна справедливість, яка передбачає розгляд справи відповідно до певних судових процедур.

Як слушно зауважує позивач, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові № 924/617/22 від 16.04.2024 зазначив: «орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки з одного боку є передбаченим договором оренди платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), а з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України)

Подвійна правова природа орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", необхідно враховувати і вимоги Податкового кодексу України.

Водночас згідно з пунктами 288.1 - 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. ...

...Отже, Податковий кодекс України передбачає порядок обчислення розміру орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів, проте розмір та умови внесення орендної плати, а також правові наслідки порушення зобов`язань встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.»

Отже, плата за землю здійснюється в залежності від суб`єкта належності земельної ділянки: власником землі (постійним землекористувачем) сплачується земельний податок, а орендарем за договором оренди землі - орендна плата (Аналогічна позиція викладена у постанові ВС КГС від 22.03.2023 у справі № 910/20838/20).

Рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Аналізуючи рішення ЄСПЛ, можна виокремити такі основні складові принципу належного урядування, які становлять його зміст:

1) на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок [ Case of Dragojeviж v. Croatia: decision of the European Court of Human Rights, 15.01.2015, № 68955/11; Case of Toscuta and Others v. Romania: decision of the European Court of Human Rights, 06.07.2015, № 36900/03; Case of Oneryildiz v. Turkey: decision of the European Court of Human Rights, 30.03.2004, № 48939/99];

2) у разі, якщо йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб [Справа Рисовський проти України: Рішення Європейського Суду з прав людини, заява № 29979/04 від 20 жовтня 2011 року; Case of Beyeler v. Italy: decision of the European Court of Human Rights, 05.01.2000, № 33202/96; Case of Megadat.com S.r.l. v. Moldova: decision of the European Court of Human Rights, 17.05.2011, № 21151/04];

3) ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються; будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам [Справа Інтерсплав проти України: Рішення Європейського Суду з прав людини, заява № 803/02 від 9 січня 2007 року; Справа Сєрков проти України: Рішення Європейського Суду з прав людини, заява № 39766/05 від 7 липня 2011 року; Case of Bulves v. Bulgaria: decision of the European Court of Human Rights, 22.04.2009, № 3991/03];

4) принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість [Case of Pincova and Pine v. the Czech Republic: decision of the European Court of Human Rights, 05.02.2003,№ 36548/97; Case of Trgo v. Croatia: decision of the European Court of Human Rights, 11.06.2009, № 35298/04; Case of Radchikov v. Russia: decision of the European Court of Human Rights, 24.05.2007, № 65582/01; Case of Paplauskienev.Lithuania:decisionoftheEuropeanCourtofHumanRights,14.10.2014,№31102/06];

5) потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу; державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків [ Case of Pincova and Pine v. the Czech Republic: decision of the European Court of Human Rights, 05.02.2003, № 36548/97; 18. Case of Gladyshev v. Russia: decision of the European Court of Human Rights, 06.12.2011,№7097/10; Case of Stolyarova v. Russia: decision of the European Court of Human Rights, 29.01.2015, № 15711/13; Case of Pchelintseva v. Russia: decision of the European Court of Human Rights, 17.11.2016, № 47724/07; Case of Beinarovic and Others v. Lithuania: decision of the European Court of Human Rights, 25.06.2019, № № 70520/10, 21920/10, 41876/11; Справа МПП «Фортеця» проти України: Рішення Європейського Суду з прав людини, заява № 68946/10 від 11 червня 2020 року.];

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … фактично, господарський суду Запорізької області задовольнивши позов Запорізької міської ради, повторно стягнув з Приватного підприємства «Галнафтаавтогаз» заборгованість за договором оренди землі № 00354 від 21.09.2016 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 в розмірі 163 482,27 грн, безпідставно подвоївши стягнення за 2021 рік…» визнаються колегією суддів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Повторне стягнення на розрахунковий рахунок UA0008479 з кодом призначення 18010600 отримувачу - Головному управлінню казначейства у Запорізькій області , у даній справі, як і у справі № 280/11227/21, на перекоання колегії суддів свідчитиме про порушення справедливості , в матеріальному сенсі, і принципу належного урядування, дотримання якого вимагають рішення ЄСПЛ, наведені вище.

Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за 2021 в сумі 163 482,27 грн не підлягають задоволенню.

Вищенаведене спростовує доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що : « … Позивач не повідомив суд першої інстанції про рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №280/11227/21 є безпідставними оскільки Запорізькій міській раді не було відомо про вказане рішення, а тим паче про податковий борг який виник у ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГАЛНАФТААВТОГАЗ» перед Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, оскільки адміністрування сплати податків відноситься до повноважень ДПС, а Запорізька міська рада не є стороною податкових відносин.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі -це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 ЗУ «Про оренду землі»).

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

В свою чергу підпунктом 14.1.72. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Власники земельних ділянок - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (п. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України)…

… Позивач вважає, що твердження Відповідача, щодо повторного стягнення орендної плати за договором оренди землі від 21.09.2016 № 00354 є не обґрунтованими та не доведеними, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права…» як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, до порушень норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, відноситься розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Про існування оскаржуваного рішення відповідачу стало відомо 24.09.2024 після отримання від приватного виконавця Проценко А.Ю. постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до трекінгу відправлення 150, що міститься на поштовому конверті яким отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, лист було отримано 24.09.2024.

Як вірно зазначено в оскаржуваному рішення, ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена на адресу відповідача, повернулась до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Слід акцентувати увагу, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення процесуальних документів суду з вказівкою причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування боржника про існування зазначених документів або відкритих справ відносно нього.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові № 906/142/18 від 12.02.2019 та окремою ухвалою Верховного суду від 23.01.2019 по справі 761/15565/16-ц зазначено, що а ні Закон про поштовий зв`язок, а ні Правила не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання». Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є лише причиною повернення.

Дані обставини прямо свідчать, про неналежне виконання працівниками поштового зв`язку покладених на них обов`язків щодо сповіщення отримувача про наявність рекомендованого листа на ім`я останнього…» наведені скаржником виключно в контексті наявності підстав для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, апелянт не обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, як порушення судом першої інстанції положень пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оспорюванного рішення з підстав неприйняття в ньому участі відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегією суддів не встановлено порушення з боку суду першої інстанції при прийнятті оспорюваного рішення норм матеріального права, відповідно, при розгляді справи, колегія суддів в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України не виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частини пунктів 1-3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Враховуючи вищевстановлені обставини відсутності підстав для стягнення орендної плати за 2021 в сумі 163 482,27 грн, рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 в частині стягнення орендної плати за 2021 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга Приватного підприємства Галнафтаавтогаз також підлягає частковому задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 4542,00 грн. підлягають стягненню з Запорізької міської ради.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Галнафтаавтогаз на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2024 у справі №908/1684/24 в частині стягнення орендної плати за 2021 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнуто з Приватного підприємства Галнафтаавтогаз, ідентифікаційний код юридичної особи 32638675 (вул. Космічна, буд. 93, кв. 42, м. Запоріжжя, 69050) на користь Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) заборгованість за договором оренди землі № 00354 від 21.09.2016 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в розмірі 170021,56 на розрахунковий рахунок UA0008479, отримувач: Головн управління казначейства у Запорізькій області, , код 18010600, та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви 2550, 32 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Запорізької міської ради (, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) на користь Приватного підприємства Галнафтаавтогаз, ідентифікаційний код юридичної особи 32638675 (вул. Космічна, буд. 93, кв. 42, м. Запоріжжя, 69050) 4542,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.03.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов