ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3227/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

розглянувши заяву про забезпечення позову Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртелеком

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2025 (повний текст складено 27.01.2025)

по справі №916/3227/24

за позовом Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідачів:

- Акціонерного товариства Укртелеком

- Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області

про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва та зобов`язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду перебуває справа №916/3227/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2025 по справі №916/3227/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3227/24.

12.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3227/24.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2025 по справі №916/3227/24.

06.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртелеком.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Укртелеком на рішення Господарського суду Одеської області від 15.01.2025 по справі №916/3227/24 призначено на 14.04.2025 року об 11-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

21.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Крім того, 27.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області надійшла заява про забезпечення позову у даній справі.

У своїй заяві Керівник Березівської окружної прокуратури Одеської області зазначив, що хоча рішення суду першої інстанції не набрало законної сили, а справа на теперішній час перебуває на розгляді у Південно-західного апеляційного господарського суду, проте відповідач може здійснити подальшу перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб, що істотно ускладнить чи навіть унеможливить реальне виконання судового рішення та поновлення порушених інтересів держави, створить умови для необхідності звернення до суду з іншими позовами, отже, на його думку, виникла потреба у забезпеченні позову з метою запобігання незаконного відчуження оспорюваного майна.

Заявник зазначає, що забезпечення позову в цьому випадку виступає запорукою виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами.

З метою запобігання відчуження, знищення або вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомості - нежитлову будівлю, приміщення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 56154, площею 101,3 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В.Карпішина (колишня вул.Калініна), буд.53, смт. Миколаївка, Березівського (колишнього Миколаївського) району, Одеської області, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, вбачаються підстави для вжиття наступних заходів до забезпечення позову:

- накладення арешту на оспорюване майно: приміщення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 56154, площею 101,3 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В.Карпішина (колишня вул.Калініна), буд.53, смт. Миколаївка, Березівського (колишнього Миколаївського) району, Одеської області;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: приміщення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 56154, площею 101,3 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В.Карпішина (колишня вул.Калініна), буд.53, смт. Миколаївка, Березівського (колишнього Миколаївського) району, Одеської області.

Колегія суддів, дослідивши матеріали заяви Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області про забезпечення позову встановила наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст. ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин п. 2, п.4 ч.1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

За змістом пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду заяви про накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, а тому може застосовуватися в справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (такого висновку дотримується Верховний Суд у постановах від 15.09.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 16.10.2019 у справі № 911/1530/19, від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20, від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 20.09.2022 у справі № 916/307/22, від 03.03.2023 у справі № 907/269/22).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише застереження у заяві про потенційну можливість здійснення відповідачем дій скерованих на перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, що у даній справі позивач звернувся з вимогами про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва та зобов`язання повернути майно.

Колегія суддів вказує на те, що під час вирішення питання забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як зазначалось раніше, прокурор звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно: приміщення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 56154, площею 101,3 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В.Карпішина (колишня вул.Калініна), буд.53, смт. Миколаївка, Березівського (колишнього Миколаївського) району, Одеської області та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна приміщення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 56154, площею 101,3 кв.м, що розташоване за адресою: вул. В.Карпішина (колишня вул.Калініна), буд.53, смт. Миколаївка, Березівського (колишнього Миколаївського) району, Одеської області.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що Керівником Березівської окружної прокуратури Одеської області не надано будь-яких належних та допустимих доказів в якості підтвердження наявності дій з боку відповідача, націлених на подальшу перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб. Саме лише припущення про можливість здійснення таких дій в подальшому жодним чином не свідчить про вжиття дій з перереєстрації права власності на спірний об`єкт на третіх осіб.

Так, матеріали заяви не містять належних доказів, які б підтверджували наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, а наведені заявником підстави для забезпечення позову, за умови відсутності будь - яких інших доказів, на підтвердження таких фактів, не надають можливості дійти беззаперечних висновків щодо можливого утруднення виконання рішення суду.

На думку колегії суддів, заявлені Керівником Березівської окружної прокуратури Одеської області обставини не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладання арешту та заборони суб`єктам у сфері державної реєстрації вчиняти дії щодо нерухомого майна, позаяк така заборона приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може застосовуватись у виняткових випадках. Інакше таке обмеження може призвести до істотних негативних наслідків, а саме - порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника майна.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що позивачем не надано суду апеляційної інстанції належних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання рішення суду та ефективний захист прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Отже, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Керівника Березівської окружної прокуратури Одеської області про забезпечення позову у справі №916/3227/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош