номер провадження справи 9/9/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 Справа № 908/109/25

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС», м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Харлова Андрія Олександровича , Запорізька область, Приазовський район, с. Бабанівка

про стягнення суми 8698,07 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС» про стягнення з відповідача: Фізичної особи-підприємця Харлова Андрія Олександровича суми 4884,63 грн основного боргу, суми 1787,99 грн інфляційного збільшення, суми 2025,45 грн штрафних санкцій, всього - загальної суми 8698,07 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 13.01.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/109/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 17.01.2025 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.01.2025, після усунення позивачем недоліків, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/109/25, присвоєний номер провадження 9/9/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару отриманого в рамках Договору №27976/20 від 01.06.2021, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4884,63 грн. 30.07.2024 між Первісним кредитором - ТОВ «І ІНВЕСТ 2019» (найменування до 27.04.2024 - ТОВ «е-Кард ЮА») та Новим кредитором - ТОВ «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС» (позивач) укладено договір № 112-68 про відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор передав Новому кредитору належне йому право вимоги згідно з Договором №27976/20 від 01.06.2021 (Основний договір), укладеним між ТОВ «І ІНВЕСТ 2019» та ФОП Харловим Андрієм Олександровичем (Боржник). Внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача також інфляційні втрати та 15% річних. Позов обґрунтований ст.ст. 175, 222, 265 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 615, 625, 651 ЦК України та умовами вищезазначених договорів. У позовній заяві також зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 7422,40 грн, що складається з суми 2422,40 грн судового збору, а також орієнтовно 5000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. Вказано, що відповідні докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду також не надходило.

Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець Харлов Андрій Олександрович , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із вищенаведеним, відповідно до приписів ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідач, який не має зареєстрованого електронного кабінету, був повідомлений про прийняття судом до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у даній справі, шляхом розміщення судом 27.01.2025 тексту ухвали про відкриття провадження у справі від 24.01.2025 на офіційному веб-порталі Судової влади України. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Також ухвала суду додатково була направлена на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1

Зі змісту ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА» (з 27.04.2024 змінено найменування на - ТОВ «І ІНВЕСТ 2019») (Постачальник) та Фізична особа-підприємець Харлов Андрій Олександрович (Покупець, відповідач у справі) 01.06.2021 уклали договір №27976/20 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався забезпечити Покупцеві поставку товарів та послуг в Мережі станцій, через Систему Е100, з використанням карток, а Покупець прийняти товар та послуги у власність та оплачувати їх вартість на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору).

Найменування, асортимент товару та послуг, які Постачальник повинен поставити Покупцю визначаються усною заявкою пред`явника картки (п. 1.2. Договору).

В пункті 1.3. Договору визначено, що умови про товари та/або послуги, їх ціна, строк оплати вказуються в додатках (Специфікаціях) до цього Договору, які є його невід`ємною частиною

Кількість товару, що поставлено в рамках цього Договору, відображається в рахунках на оплату, додатках до рахунків на оплату, видаткових накладних та актах прийому-передачі товару (п. 2.2. Договору).

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що поставка товару Покупцю здійснюється партіями, на умовах EXW (Інкотермс 2010), шляхом заправлення транспортного засобу через паливо роздавальні колонки, з використанням Терміналів. Під партією Товару сторони розуміють Товари в кількості та асортименті, передані Покупцю на АЗС, згідно усної заявки Покупця (Пред`явника картки) виходячи з потреб Покупця. Товар відпускається при умові пред`явлення картки Покупцем (Пред`явником картки) та правильного введення Пін-коду.

За змістом п. 3.4. Договору, по завершенні розрахункового періоду, Постачальник відправляє на електронну адресу Покупця наступні документи: видаткову накладну/акт прийому-передачі товарів; акт наданих послуг та рахунок на оплату з деталізованими розшифруваннями. Сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним Договором, в тому числі рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому-передачі товару, актів прийому-передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операції за даним Договором, та застосовуються у бухгалтерському обліку в електронній формі. Також в електронному вигляді можуть підписуватись додаткові угоди до даного договору. Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами як оригінали. На вимогу однієї із сторін первинні облікові документи можуть бути складені та підписані в паперовій формі.

Згідно з п 4.2. Договору, Покупець здійснює оплату на підставі рахунку на оплату на умовах відстрочення платежу, також Покупець має право вносити авансові платежі. Авансові платежі здійснюються на підставі Договору, при цьому у призначенні платежу вказується номер та дата Договору. Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15-ти календарних днів з моменту виникнення у Покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату (п. 4.3. Договору).

Пунктом п. 4.7. Договору передбачено: якщо Постачальник протягом 15-ти календарних днів, починаючи від дня отримання Покупцем видаткових накладних/актів прийому-передачі товару, та/або актів наданих послуг, не одержить від Покупця письмового заперечення по даним документам та Покупець не надасть докази некоректності вказаних документів, документи вважаються вірними, прийнятими Покупцем та Покупець вважається таким, що згодний з вказаною в них інформацією (кількістю, вартістю отриманих товарів та/або послуг). Сторони погодили, що для цілей цього Договору дата отримання Покупцем видаткових накладних/актів прийому-передачі товару та/або актів наданих послуг при направленні таких документів до Покупця засобами електронного зв`язку за допомогою електронного документообігу вважається такою, що збігається з датою відправки таких документів Постачальником.

В п. 4.9. Договору визначено, що під час підписання Договору Покупець усвідомлює, що отримує доступ до повного переліку товарів і послуг, які пропонуються учасниками Системи Е100, і що використовуючи картку для придбання товарів та/або послуг, отримує їх у відповідного учасника Системи Е100 при торгівельному й іншому посередництві Постачальника.

За змістом пп. 5.3.1. п. 5.3. Договору, Покупець зобов`язаний вчасно оплачувати Постачальнику отримані товари відповідно до виставлених рахунків на оплату і згідно умов даного Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору, останній набуває чинності з моменту підписання та укладений на невизначений строк.

У підписаному Покупцем та Постачальником Акті прийому-передачі карт від 01.06.2021 визначено, що для забезпечення виконання умов Договору №27976/20 від 01.06.2021 Постачальник передав, а Покупець прийняв у тимчасове користування ідентифікаційні пластикові карти Е100, які є власністю Постачальника, а саме: №№014, 022.

На підтвердження поставки відповідачу товару (дизельного палива) за Договором №27976/20 від 01.06.2021 позивачем додані до позову копії видаткових накладних: №62787 від 31.01.2022 на суму 3875,00 грн, № 71471 від 28.02.2022 на суму 5211,56 грн. Всього - на загальну суму 9086,56 грн.

Також постачальником були сформовані Акти прийому-передачі товарів № 62787 за період з 16 по 31 січня 2022 на загальну суму 3875,00 грн та №71471 за період з 16 по 28 лютого 2022 на загальну суму 5211,56 грн, з деталізованими розшифруваннями операцій щодо відпущеного товару на торгових точках (АЗС) з використанням карти №022. На оплату дизельного палива виставлені відповідні рахунки: № 62787 від 31.01.2022, від №71471 від 28.02.2022 (копії актів прийому-передачі товарів (з деталізованими розшифруванням) та рахунків на оплату містяться в матеріалах справи).

Всі первинні документи були сформовані постачальником в електронній формі з накладенням електронного підпису і печатки та з використанням програмного сервісу електронного документообігу «Вчасно» відправлені відповідачу.

Як зазначив позивач, відповідачем у січні 2022 здійснено часткову оплату, з якої частину коштів зараховано на оплату заборгованості (наявного початкового сальдо) за попередній період, а суму 4201,93 грн - на оплату рахунків виданих з січня 2022 року, внаслідок чого у ФОП Харлова А.О. утворилась заборгованість за Договором у розмірі 4884,63 грн.

У подальшому, між ТОВ «І ІНВЕСТ 2019» (раніше найменування - ТОВ «е-Кард ЮА», Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ВОКС ЛЕКС» (на сьогодні - ТОВ «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ВОКС ЛЕКС», Новий кредитор, позивач у справі) укладено Договір № 112-68 про відступлення права вимоги від 30 липня 2024 року (далі - Договір відступлення).

Згідно з пунктом 1.1. Договору відступлення, Первісний кредитор передає належні йому права вимоги згідно з Договором № 27976/20 від 01.06.2021 року (надалі - «Основний Договір»), укладеним між ТОВ «І ІНВЕСТ 2019» (найменування Товариства до 27 квітня 2024 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА») та ФОП Харлов Андрій Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 ) (надалі - «Боржник»), а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним Договором.

За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором (п.1.2. Договору відступлення).

Пунктом 1.3 Договору відступлення встановлено, що сума заборгованості Боржника перед Первісним кредитором складає 4884,63 грн, яка після підписання цього Договору стане зобов`язанням Боржника перед Новим Кредитором.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №27976/20 від 01.06.2021 стало підставою для звернення позивача, як Нового кредитора, з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/109/25.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України зокрема визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших

Правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Як було зазначено судом вище та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «е-Кард ЮА» (на сьогодні у зв`язку зі зміною найменування - ТОВ «І ІНВЕСТ 2019») в рамках Договору №27976/20 від 01.06.2021 забезпечив поставку відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Харлову Андрію Олександровичу товару (дизельного палива) на суму 9086,56 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними та актами прийому-передачі товару з деталізованими розшифруваннями, копії яких містяться в матеріалах справи. Також на оплату відповідачу були виставлені рахунки.

При цьому, суд зазначає, що всі первинні документи були сформовані постачальником в електронній формі та з використанням сервісу електронного документообігу «Вчасно» відправлені відповідачу.

Доказів наявності заперечень у відповідача щодо коректності отриманих ним первинних документів або заперечень щодо кількості чи вартості поставленого/отриманого товару в рамках Договору № 27976/20 від 01.06.2021 суду не надано.

Як зазначив позивач, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, неоплаченим залишився товар на суму 4884,63 грн.

Таким чином відповідач не дотримався встановлених Договором №27976/20 від 01.06.2021 умов виконання зобов`язання щодо повної оплати отриманого товару, внаслідок чого утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі.

Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Тобто відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого первісний кредитор передає свої права новому кредитору. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор.

Як встановлено судом вище, на підставі Договору про відступлення права вимоги №112-68 від 30.07.2024 Первісний кредитор - ТОВ «І ІНВЕСТ 2019» (найменування Товариства до 27 квітня 2024 року ТОВ «е-Кард ЮА») відступило ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ВОКС ЛЕКС» (на сьогодні - ТОВ «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ВОКС ЛЕКС»), тобто позивачу у даній справі № 908/109/25, право грошової вимоги до відповідача - Фізичної особи-підприємця Харлова Андрія Олександровича , яке виникло за Договором №27976/20 від 01.06.2021, в сумі 4884,63 грн.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

На підставі усього вищевикладеного та оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4884,63 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 15% річних у розмірі 2025,45 грн, нарахованих на вказану вище суму заборгованості, за загальний період прострочення з 01.04.2022 по 04.01.2025 та інфляційних втрат у розмірі 1787,99 грн за період прострочення з квітня 2022 по листопад 2024 включно. Розрахунки вказаних сум наведені у додатковому поясненні позивача, поданому на усунення недоліків позовної заяви (арк.с. 33-36).

За змістом статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 1.2 Договору про відступлення права вимоги № 112-68 від 30.07.2024 визначено, що Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором.

Пунктом 7.2 Договору №27976/20 від 01.06.2021 обумовлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Покупцем свого обов`язку по оплаті придбаних товарів та/або послуг у встановлені цим Договором строки Покупець зобов`язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня, наступного за днем, у який фактично повинна була надійти оплата.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Факт порушення відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару є доведеним, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

На підставі викладеного, а також перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 15% річних, які виконані позивачем правильно, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми 1787,99 грн інфляційних втрат і суми 2025,45 грн 15% річних та їх задоволення.

Таким чином позов задовольняється судом у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Харлова Андрія Олександровича , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ВОКС ЛЕКС», (02068, м. Київ, вул. Степана Олійника, буд. 9, офіс 105) суму 4884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн 63 коп. основного боргу, суму 1787 (одну тисячу сімсот вісімдесят сім) грн 99 коп. інфляційних втрат та суму 2025 (дві тисячі двадцять п`ять) грн 45 коп. - 15% річних.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Харлова Андрія Олександровича , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ВОКС ЛЕКС», (02068, м. Київ, вул. Степана Олійника, буд. 9, офіс 105) суму 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 28.03.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва