РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2025Справа № 910/13288/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г, за участю секретаря судового засідання Літовки М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13288/24

за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до 1) Державного підприємства "ГЕНЕРАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ІНОЗЕМНИХ ПРЕДСТАВНИЦТВ",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОВА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Данфорт"

про стягнення 2 426 429,89 грн

За участю представників:

від позивача Шевченко І.Є.

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 Ракітін С.П.

від третьої особи не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Департамент) з позовом до Державного підприємства «ГЕНЕРАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ІНОЗЕМНИХ ПРЕДСТАВНИЦТВ» (далі - відповідач-1, Підприємство), Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (далі - відповідач-2, Компанія) про солідарне стягнення 4 747 641,66 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 28.11.2024, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

14.11.2024 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Данфорт" (далі - третя особа, Товариство).

19.11.2024 від відповідачів надійшли відзиви на позов, в яких Підприємство та Компанія проти задоволення позовних вимог заперечили повністю.

26.11.2024 від відповідача-2 надійшли заперечення на заяву позивача про залучення до участі у цій справі третьої особи.

Ухвалою суду від 28.11.2024 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство, відкладено підготовче засідання на 16.12.2024, встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

03.12.2024 від відповідача-1 надійшла заява, в якій Підприємство повідомило про наявність електронного кабінету.

05.12.2024 від відповідача-2 надійшло клопотання про долучення доказів.

05.12.2024 від позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів у даній справі.

10.12.2024 від відповідача-1 надійшло заперечення на відповідь на відзив.

11.12.2024 від відповідача-2 надійшло заперечення на відповідь на відзив.

13.12.2024 від позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду заперечень на відповідь на відзив, поданих відповідачем-2.

16.12.2024 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач зменшив позовні вимоги у даній справі до 2 426 429,89 грн.

Ухвалою суду від 16.12.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, а також відкладено підготовче засідання на 16.01.2025.

27.12.2024 від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

30.12.2024 від відповідача-2 надійшли заперечення на заяву позивача про зменшення позовних вимог.

14.01.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2025.

29.01.2025 від Компанії надійшло клопотання про стягнення судових витрат, в якій відповідач-2 просив стягнути з позивача 100 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 30.01.2025 було оголошено перерву до 17.02.2025.

У судовому засіданні 17.02.2025 суд оголосив перехід до стадії ухвалення рішення та перерву до 03.03.2025.

У судових засіданнях суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 03.03.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позовну заяву, відповіді на відзиви, заперечення, пояснення, тощо, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

11.09.2006 Головним управлінням економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації, Товариством і Генеральною дирекцією з обслуговування іноземних представництв укладено договір № 807 про сплату пайової участі у зв`язку із будівництвом готельно-житлового комплексу «Дипломат» з загальною площею 12 937,61 кв. м (в т. ч. апартаменти - квартири - 7 086,37, готельна частина - 1 061,00 кв. м, офісна частина - 548,99 кв.м, підземний паркінг - 1 452,95 кв. м) на вул. Гоголівській, 44-46 у Шевченківському районі міста Києва (далі - Договір № 807).

10.06.2008 Головним управлінням економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації видано довідку № 049-18/4873, якою підтверджується, що Товариством відповідно до Договору № 807 перераховано пайові кошти у сумі 2 129,25 тис. грн, у тому числі відповідно до пункту 3.1 - 157,24 тис. грн (без ПДВ) на відповідний бюджетний рахунок.

Відповідно до пункту 4.1 Договору № 807 у разі збільшення вказаної загальної площі споруди Товариство повинно укласти договір з Головним управлінням економіки та інвестицій та перерахувати на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету пайові кошти на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва за додатково створені площі.

20.05.2014 Підприємством і Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест» (далі - ТОВ «БК «Міськбудінвест») укладено договір № 64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві (далі - Договір про забудову № 64/14), відповідно до якого об`єктом будівництва є готельно-житловий комплекс «Дипломат».

26.11.2018 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві зареєстрував повідомлення про зміну даних № КВ65 у дозволі на будівельні роботи № КВ40.

Вказаним повідомленням визначено, що замовником будівництва є Підприємство, об`єктом - будівництво готельно-житлового комплексу за адресою: вул. Гоголівська, 44-46 у Шевченківському районі м. Києва (Коригування).

01.08.2019 Підприємством, ТОВ «БК «Міськбудінвест» і Компанією укладено додаткову угоду № 6 до Договору про забудову № 64/14, відповідно до якої відповідач-2 приймає на себе та набуває на майбутнє всі права та обов`язки, які належали ТОВ «БК «Міськбудінвест».

Відповідно до пункту 3.11 Договору про забудову № 64/14 зобов`язання по сплаті пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури, пов`язані з будівництвом об`єкта, а також всі інші зобов`язання перед третіми особами, що є, або можуть виникнути в майбутньому, виконуються (сплачуються) Компанією самостійно у повному обсязі за рахунок власних чи залучених коштів.

Позивач вказує, що частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент укладання Договору про забудову № 64/14) пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з абзацом другим частини дев`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, що діяла на момент укладання Договору про забудову № 64/14) договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132-ІХ (далі - Закон №132-ІХ), статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з 01.01.2020 виключено.

Таким чином, на переконання позивача, починаючи з 01.01.2020 передбачений до цього статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.

Разом з тим, абзацом другим пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 132-ІХ встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі та порядку, зокрема:

- відповідно до підпункту 3 абзацу другого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 132-ІХ замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;

- відповідно підпункту 4 абзацу другого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 132-ІХ пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідно об`єкта будівництва в експлуатацію.

Передбачений «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону № 132-ІХ порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Позивач вважає, що у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Системний аналіз зазначених норм та обставин, за твердженням позивача, дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Відповідно до підпункту 5.45 пункту 5 Положення про Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6025/6066 Департамент відповідно по покладених на нього завдань виконує такі функції, зокрема, готує договори про пайову участь фізичних та юридичних осіб у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста та оформлює розрахунки розмірів пайової участі (внесків) замовників (інвесторів) у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

Пунктом 3.4 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (далі - Порядок), що затверджений рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415, встановлено що Департамент є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку).

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що будівельні роботи щодо готельно-житлового комплексу «Дипломат» розпочались у попередні роки, станом на 01.01.2020 вказаний об`єкт не було введено в експлуатацію та договір про сплату пайової участі з Компанією не було укладено, на відповідача-2 було покладено обов`язок звернутись до Департаменту із заявою про визначення розміру пайової участі протягом 10 днів після 01.01.2020.

Проте зазначений обов`язок відповідач-2 не виконав, чим, на думку позивача, порушив вимоги підпункту 3 абзацу другого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 132-ІХ та підпункту 3.6 пункту 3 рішення Київської міської ради від 15.02.2018 № 180/4244.

Відповідно до частини п`ятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

23.09.2021 Підприємством було подано акт готовності об`єкта до експлуатації, відповідно до якого загальною площею об`єкту є 14 592,00 кв. м.

27.10.2021 Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав Підприємству сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № КВ38 (далі - сертифікат про прийняття об`єктів в експлуатацію), відповідно до якого об`єктом є будівництво готельно-житлового комплексу «Дипломат» на вул. Гоголівській, 44-46 у Шевченківському районі м. Києва.

Таким чином, як стверджує позивач, загальною площею фактично збудованого та введеного в експлуатацію готельно-житлового комплексу «Дипломат» є 14 592,00 кв. м, що є більшою величиною, ніж та площа (12 937,61 кв. м), за яку Товариством попередньо сплачено кошти.

Вказане свідчить про те, що об`єкт будівництва введено в експлуатацію без повної сплати пайової участі, що суперечить вимогам підпункту 4 абзацу другого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 132-ІХ.

Департамент звернувся до Підприємства та Товариства з такими вимогами:

- від 10.10.2023 № 050/08-3885 про укладання додаткової угоди до Договору № 807;

- від 07.03.2024 № 050/1002 вимогою щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва.

28.03.2024 Департамент отримав від Підприємства лист щодо сплати пайової участі в розвитку інфраструктури міста Києва від 26.03.2024 №259, в якому відповідач-1 повідомив, зокрема, що між ним і Товариством взаємовідносини припинені, а також зазначив про укладений Договір про забудову № 64/14 та додаткову угоду № 6 до нього.

04.04.2024 Департамент направив Підприємству та Компанії вимогу щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва від 03.04.2024 № 050/08-1374 та проєкт розрахунку обсягу пайової участі.

25.04.2024 Департамент отримав від Підприємства лист щодо сплати пайової участі в розвитку інфраструктури міста Києва від 23.04.2024 № 357, а також копію технічного паспорту на будинок квартирного типу (інвентаризаційна справа LLC «BUG» №739).

Окрім того, 25.04.2024 Департамент отримав від Компанії лист у відповідь на вимогу від 03.04.2024 № 050/08-1374, в якому відповідач-2 підтвердив наявність в нього обов`язку сплачувати пайовий внесок та просив направити йому оновлений розрахунок.

07.05.2024 разом з супровідним листом Департамент направив Підприємству, Компанії та Товариству проєкти розрахунків розміру пайової участі.

22.05.2024 Департамент отримав від Компанії лист у відповідь на вимогу від 07.05.2024 № 050/08-1809, в якому відповідач-2 не погодився з розрахунком розміру пайового внеску, просив внести зміни до проєкту розрахунку та направити оновлений проєкт розрахунку для підписання.

10.06.2024 разом із супровідним листом Департамент направив Підприємству, Компанії та Товариству проєкти розрахунків розміру пайової участі.

27.06.2024 Департамент отримав від Компанії лист у відповідь на лист від 07.06.2024 № 050/08-2207, в якому відповідача-2 не погодився з розрахунком позивача.

Департамент зазначає, що не погодився з доводами відповідача-2, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Позивач розрахував та просить суд стягнути з відповідачів солідарно 2 426 429,89 коп., які нараховані за такою формулою:

4 398 439,89 - (2 129 250,00 - 157 240,00) = 2 426 429,89 грн, де:

4 398 439,89 грн - сума коштів, що нараховані на фактично забудовану загальну площу об`єкта з урахуванням пункту 4.2 Порядку;

2 129 250,00 грн - сума коштів, які були перераховані Товариством (попереднім замовником) відповідно до пункту 3.1 Договору № 807;

157 240,00 грн - штрафні санкції, що сплачені Товариством відповідно до пункту 3.1 Договору №807;

2 426 429,89 грн - залишок пайової участі за будівництво готельно-житлового комплексу «Дипломат».

На переконання позивача, солідарність стягнення обґрунтовується умовами пункту 6.2 Договору про забудову № 64/14, яким передбачено, що Підприємство та Компанія несуть солідарну відповідальність за вирішення правових і фінансових питань із третіми особами, які можуть виникнути з приводу реалізації умов даного Договору.

Також позивач посилається на положення частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У свою чергу, відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог і вказали, що розрахунок пайового внеску, який наведено позивачем, є необґрунтованим.

Так, за розрахунком відповідача-1 розмір пайового внеску, який необхідно сплатити, складає 497 789,97 грн.

У свою чергу, відповідач-2 вказує, що позивачем неправильно використано для розрахунку показник опосередкованої вартості спорудження житла в м. Києві, чинний станом на 27.10.2021, у розмірі 16 982,00 грн/кв. м., а вірним є використання вказаного показника станом на кінець 2020 року в розмірі 15 465,00 грн/кв.м.

Слід зазначити, що зі змісту листування сторін вбачається, що Департамент у своїх листах розраховував і вимагав сплатити Компанію та Підприємство різні розміри пайового внеску (наприклад, у вимозі від 03.04.2024 вказано розмір 7 261 854,2 грн, у вимозі від 07.05.2024 - 6 522 548,10 грн).

Разом з тим, як поданий Департаментом розрахунок до позову, так і наведений у клопотанні про зменшення позовних вимог, не містить належного обґрунтування.

Стосовно доводів позивача про наявність підстав для солідарного стягнення, то слід зазначити таке.

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.

Як вказано вище, позивач обґрунтовує наявність солідарного зобов`язання умовами пункту 6.2 Договору про забудову № 64/14, яким передбачено, що Підприємство та Компанія несуть солідарну відповідальність за вирішення правових і фінансових питань із третіми особами, які можуть виникнути з приводу реалізації умов даного Договору.

Втім, таке тлумачення умов Договору про забудову № 64/14 є необґрунтованим, оскільки сплата пайового внеску не підпадає під вирішення фінансових питань із третіми особами, які можуть виникнути з приводу реалізації умов вказаного договору.

Таким чином, враховуючи викладене вище у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.03.2025.

Суддя О.Г. Удалова