УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

12.03.2025Справа № 910/2315/25

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ Центр" (46011, ТЕРНОПІЛЬСЬКА область, ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ район, місто ТЕРНОПІЛЬ, вулиця ПОЛІСЬКА, будинок 12, ) про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості в сумі 12 614,79 грн. та 242,24 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ ЦЕНТР" про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення за Договором поставки № стцв179151 від 30.11.2024 року заборгованості в сумі 12 614,79 грн. та 242,24 грн. судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також суд зазначає, що згідно п.п. 3 - 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Як встановлено судом, заява ТОВ "СТВ Центр" про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості боржника в сумі 12 614,79 грн. за товар, поставлений згідно Договору № СТВЦ179151, який, як зазначено стягувачем в заяві б/н від 26.02.2025 року, укладено між ТОВ "СТВ Центр" та ФОП ОСОБА_1 30.11.2024 року.

При цьому, в якості доказів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надано, зокрема, копії видаткових накладних, товарно - транспортних накладних та копію Договору № СТВЦ179151, за змістом якого не вбачається за можливе встановити точну дату його укладення, позаяк розбірливо в тексті правочину в реквізиті "дата укладення" зазначено тільки "30 листопада".

Окрім цього судом взято до уваги, що в наданих заявником копіях видаткових накладних зазначено в якості підстав для здійснення поставки Договір №СТВЦ179151 від 30.11.2023 року, в той час як тексті заяви стягувачем вказано про укладення Договору №СТВЦ179151 з боржником 30 листопада 2024 року.

Таким чином, виходячи зі змісту наданих доказів суд позбавлений можливості достовірно визначити підстави виникнення правовідносин сторін, зокрема, в частині наявності договору укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі як обов`язкової умови звернення із заявою про стягнення заборгованості в наказному провадженні.

Також суд зазначає, що п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Згідно ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу судом встановлено, що в тексті останньої боржником визначено Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Проте, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до останнього 28.10.2022 року внесено запис про реєстрацію ФОП та 27.02.2025 року внесено запис № 001222834 про припинення підприємницької діяльності вказаної фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за її рішенням.

Тобто, правовий статус боржника, зазначений стягувачем в заяві б/н від 26.02.2025 року про видачу судового наказу, не відповідає даним щодо боржника, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд наголошує, що приписами п.16 ч.1 ст.20 та ч.3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Отже, звертаючись з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження та визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а також те, що наказне провадження має чіткі, формальні межі, а тому припинення статусу фізичної особи - підприємця унеможливлює застосування до даних правовідносин процедури наказного провадження.

За змістом п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СТВ Центр" за вимогою до боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12 614,79 грн. на підставі п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "СТВ Центр" у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12 614,79 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон