ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1332/24

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Дубчак C.Є. - довіреність №01/01/07-351/д від 13.12.2024,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Державного підприємства "Грозинське"

про стягнення 2 041 843,06грн.

Процесуальні дії по справі.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Грозинське" про стягнення 2 041 843,06 грн., з яких: 1 994 787,60грн основного боргу, 11 149,28грн 3% річних та 35 906,18грн інфляційний втрат, а також судових витрат.

Ухвалю суду від 26.12.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/1332/24 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкладено підготовче засідання на 20.02.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 20.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1332/24 до судового розгляду по суті на 10.03.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 10.03.2025 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач повноважного представника у судове засідання 10.03.2025 не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про доставку ухвали суду від 20.02.2025 до електронного кабінету ДП "Грозинське". Станом на 10.03.2025 відзиву чи будь-яких інших клопотань до суду від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи те, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судове засідання 10.03.2025 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась і неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 10.03.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024. Позивач вказує, що умовами укладеного між сторонами договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.07.2024, відповідачу передано товар згідно з видатковою накладною №1/1/ДП від 04.07.2024 на суму 1 994 787,60грн. Однак, отримавши такий товар відповідач його оплату не здійснив, чим фактично порушив взяті на себе зобов`язання стосовно виконання умов договору в частині проведення розрахунків. За несвоєчасне проведення розрахунків позивач керуючись приписами ст.625 ЦК України, нарахував 3% річних в сумі 11 149,28грн та інфляційні в сумі 35 906,18грн.

Відповідач відзиву на позов не подав. Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19.06.2024 між Державним підприємством "Грозинське" (відповідач/покупець) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (позивач/постачальник) укладено договір про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобо`язується відповідно до умов, зазначених в договорі, передати покупцю товар: "Дизельне паливо (Євро 5) (ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти)", наливом за місцем знаходження замовника, а замовник зобов`язується прийняти у власність товар та повністю оплачувати його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено, що номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації додаток №1 до даного договору.

Згідно з п.1.1 договору сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем і постачальником, заповненої відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

За умовами п.3.1 договору, загальна вартість цього договору становить - 2 085 105,60 грн (два мільйони вісімдесят п`ять тисяч сто п`ять гривень 60 копійок) з ПДВ, у тому числі ПДВ 347 517,60грн.

Розрахунки за цим договором проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що зазначений в цьому договорі (п. 4.1 договору).

Відповідно до п.4.2. покупець здійснює оплату палива протягом 3 (трьох) місяців з дати отримання товару, яка є датою підписання видаткової накладної на паливо. У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат постачальника, пов`язаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцю.

Умовами п.4.3., п.4.4 договору погоджено, що грошовою одиницею плати є гривня. Моментом виконання зобов`язань покупця перед постачальником по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника зазначений у цьому договорі.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2024року, а в частини взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання (п.9.1 договору).

Зміни та/чи доповнення до даного договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, повинні бути оформлені у письмовій формі, скріплені підписами та печатками сторін та вступають в силу з моменту їх обопільного підписання сторонами (а.с. 10.3 договору).

До договору про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024 сторонами підписано специфікацію в якій погоджено: товар - паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО/ Паливо Дизельне Energy ДП-Л-Євро5-ВО; кількість - 38 тон; вартість - 2 085 105,60грн з ПДВ (а.с.10).

01.07.2024 сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024 в якій сторони погодили внести змін в договір та викласти п.5.2 договору в новій редакції: "Строк передачі товару: з дати укладення договору до 07.07.2024 року включно" (а.с.11). Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною зазначеного договору.

Договір, специфікація та додаткова угода підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств.

Згідно з видатковою накладною №1/1/ДП від 04.07.2024 позивачем передано відповідачу товар - дизельне паливо на загальну суму 1 994 787,60грн з ПДВ (а.с. 12).

Позивач посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024 просить стягнути на свою користь з Державного підприємства "Грозинське": 1 994 787,60грн основного боргу, 11 149,28грн 3% річних та 35 906,18грн інфляційний втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №19/06/24П від 19.06.2024, за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю товар: "Дизельне паливо (Євро 5) (ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти)", наливом за місцем знаходження замовника, а замовник зобов`язався прийняти у власність товар та повністю оплатити його вартість (ціну) в порядку та на умовах визначених в цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено, що номенклатура, асортимент та ціна товару наведені в специфікації додаток №1 до даного договору.

В специфікації, яка є додатком до договору, сторонами погоджено поставку товару - палива дизельне ДП-Л-Євро5-ВО/ Паливо Дизельне Energy ДП-Л-Євро5-ВО в кількості - 38 тон на суму - 2 085 105,60грн з ПДВ (а.с.10).

На виконання умов договору про закупівлю №19/06/24П від 19.06.2024 позивачем передано товар - дизельне паливо на загальну суму 1 994 787,60грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №1/1/ДП від 04.07.2024, а відповідачем такий товар прийнято в повному обсязі без будь-яких зауважень (а.с. 12).

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з пунктом 4.2 договору, покупець здійснює оплату палива протягом 3 (трьох) місяців з дати отримання товару, яка є датою підписання видаткової накладної на паливо. У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат постачальника, пов`язаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцю.

Отже, відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України та узгоджених в п.4.2 договору умов щодо строків оплати, відповідач зобов`язаний був провести оплату за одержаний від позивача товар за видатковою накладною №1/1/ДП від 04.07.2024 - в строк до 04.10.2024.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань по проведенню оплати, станом на час звернення позивача з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 994 787,60грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На час розгляду справи, відповідач не подав доказів погашення заборгованості перед позивачем в сумі 1 994 787,60грн (в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне). Вимог позивача відповідач не спростував.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 994 787,60 грн заборгованості є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 11 149,28грн 3% річних та 35 906,18грн інфляційний втрат.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд враховує, що порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеної норми, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 11 149,28грн 3% річних за період з 06.10.2024 по 13.12.2024 та 35 906,18грн інфляційних втрат за період з жовтня 2024 по листопад 2024 на суму боргу 1 994 787,60грн (розрахунки а.с.3).

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних витрат та 3% річних, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 35 906,18грн та 3% річних в сумі 11 149,28грн правомірними.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 994 787,60грн основного боргу, 11 149,28грн 3% річних та 35 906,18грн інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно дост.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Грозинське" (11542, Житомирська обл., Коростенський р-н, село Грозине, вул. Тімірязєва, буд. 26; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ):

- 1 994 787,60грн - основного боргу,

- 11 149,28грн - 3% річних,

- 35 906,18грн - інфляційний втрат,

- 30 627,65грн - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.03.25

Суддя Кравець С.Г.

Надіслати:

1- позивачу () та представнику позивача адвокату Дубчаку С.Є. (РНОКПП НОМЕР_1 )- Електронний Суд,

2- відповідачу () - Електронний Суд.