ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"14" березня 2025 р. Cправа № 902/267/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця Кірєєвої Марини Борисівни, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Кірєєва Олександра Валерійовича, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

про стягнення 104 062,00 гривень

В С Т А Н О В И В:

12.03.2025 до Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Кірєєвої Марини Борисівни та Фізичної особи-підприємця Кірєєва Олександра Валерійовича про відшкодування збитків у розмірі 104 062,00 гривень, з яких: 20 000,00 гривень передплати, 100,00 гривень комісії за переказ, 45 807,00 гривень післяплати, 190,00 гривень комісії за переказ, 1 965,00 гривень вартості доставки, 36 000,00 гривень вартості оренди житла за 3 місяці очікування дверей належної якості.

На обгрунтування заявленого позову позивач зазначає, що ним 18.12.2024 року було внесено передоплату за двері на розрахунковий рахунок ФОП Кірєєвої М.Б. у розмірі 20 000,00 гривень та 31.01.2025 післяплата у сумі 45 807 гривень.

Позивач зазначив, що 03.02.2025 ним було отримано вантаж (столярні вироби) від ФОП Кірєєва О.В., виявлено недоліки та 05.02.2025 здійснено повернення вказаних виробів.

Надалі, за твердженням позивача, виробником повторно було надіслано після усунення дефектів (як зазначав представник виробника) двері позивачу.

На переконання ОСОБА_1 виробником усунення недоліків не було здійснено, а тому ним було прийнято рішення про повернення зазначеного неякісного товару виробнику за ТТН № 1430.

Позивач зазначив, що ним було надіслано вимогу про повернення коштів у сумі 68 062,00 гривень, на яку відповідачі відповіді не надали, двері знаходяться у відповідачів, кошти позивачу відповідачами повернені не були, а тому Заболотний Б.В. звернувся із цим позовом до господарського суду для захисту своїх прав та інтересів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Дослідивши зміст позову та матеріали позовної заяви № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за цим позовом, з огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що поняття "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно положень статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Із матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою про стягнення коштів з відповідачів звернулась фізична особа ОСОБА_1 .

Позовні вимоги позивача мотивовані порушенням відповідачами його прав та інтересів як споживача внаслідок продажу товару (дверей) неналежної якості.

Позивач стверджує, що проживає в орендованій квартирі та зазначені у позові обставини виготовлення та продаж відповідачами дверей неналежної якості гальмують процес ремонту та відкладають момент переїзду позивача у власне житло.

Отже, за змістом позову товар (двері), які були предметом купівлі-продажу було придбано позивачем для особистих потреб, що безпосередньо не пов`язані з підприємницькою (господарською) діяльністю.

Таким чином, предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення із відповідачів завданих фізичній особі збитків у зв`язку із продажем товару неналежної якості та спір у цій справі стосується приватноправових відносин.

Суд зауважує, що заявлений позивачем спір не відноситься до категорій спорів, визначених частиною першою статті 20 ГПК України.

Із позовної заяви не вбачається, що спірні правовідносини мають ознаки господарсько-правових.

Спір виник не з приводу господарських правовідносин, а стосується особистих прав та інтересів позивача як фізичної особи, а не суб`єкта господарських правовідносин.

Відтак, з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, суд відзначає, що цей спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, у відповідності до приписів статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Враховуючи, що правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, вирішення цього спору має здійснюватись за нормами Цивільного процесуального кодексу України у порядку загального судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №927/90/19 (провадження № 12-103гс19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №757/39672/17-ц.

За таких обставин, з огляду на суб`єктний склад учасників справи, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню судом цивільної юрисдикції.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) до Фізичної особи-підприємця Кірєєвої Марини Борисівни та Фізичної особи-підприємця Кірєєва Олександра Валерійовича про стягнення 104 062,00 гривень не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України.

Згідно частини 3 статті 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Суд зауважує, що позовну заяву № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) позивачем подано до суду у підсистемі "Електронний суд" у електронній формі, а тому до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові позовні матеріали фактично не додаються.

За приписами частини 6 статті 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Приймаючи до уваги, що вказаний спір належить до цивільної юрисдикції, суд роз`яснює позивачеві його право звернутися із позовом до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства за встановленою територіальною підсудністю.

Також суд зауважує, що у тексті позовної заяви № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) ОСОБА_1 зазначено, що з метою забезпечення позову він просить накласти арешт на рахунки ФОП Кірєєвої М.Б. (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та ФОП Кірєєва О.В. (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Частиною 1 статті 138 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частиною 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження судом, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності та приймаючи до уваги, що Господарським судом Вінницької області у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України відмовлено, наявна у тексті позовної заяви № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) ОСОБА_1 заява про забезпечення позову господарським судом по суті не розглядається.

Суд звертає увагу, що положеннями пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Приймаючи до уваги відсутність клопотання платника про повернення судового збору, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору під час постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження, судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 175, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі № 902/267/25 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Кірєєвої Марини Борисівни та Фізичної особи-підприємця Кірєєва Олександра Валерійовича про відшкодування збитків у розмірі 104 062,00 гривень.

2. Позовну заяву № б/н від 12.03.2025 (вх. № 287/25 від 12.03.2025) ОСОБА_1 повернути позивачу.

3. Копію позовної заяви з доданими до неї документами долучити до примірника ухвали, що залишається у суді.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір має розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства за встановленою територіальною підсудністю.

5. Відповідно до статті 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

6. Згідно приписів пункту 7 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-західного апеляційного господарського суду у порядку та строки визначені статтями 256, 257 ГПК України.

7. Примірник ухвали надіслати сторонам до електронного кабінету у системі ЄСІТС, у разі відсутності - рекомендованим листом.

Ухвалу підписано 14.03.2025.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС;

3,4 - відповідачам, АДРЕСА_2 .