ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа№ 910/8761/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Багдасарова Г.М. (поза межами суду);

при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024, повний текст рішення складено 11.10.2024

у справі № 910/8761/24 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут»

про стягнення 14 929 062,46 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» про стягнення заборгованості в сумі 14 929 062,46 грн за договором постачання електричної енергії споживачу № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за вказаним договором у позивача виникла переплата коштів, ніж це було передбачено домовленістю сторін, у зв`язку з чим у позові ПрАТ «Синтез Ойл» просить стягнути з відповідача надлишково сплачені кошти в сумі 14 929 062,46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» про стягнення 14 929 062,46 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» заборгованість у сумі 14 929 062 грн 46 коп. та судовий збір у сумі 223 935,93 коп.

Рішення мотивоване тим, що у ПрАТ «Синтез Ойл» виникла переплата за поставлений товар у сумі 14 929 062,46 грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за січень 2024 року, складеним та підписаним сторонами без заперечень та зауважень. У зв`язку з укладенням договору на постачання електричної енергії з новим постачальником, позивач листом № 32 від 30.01.2024 повідомив відповідача про перехід до нового постачальника електричної енергії та про дострокове (з 01.02.2024) припинення дії договору № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021. 27.02.2024 позивач направив відповідачу вимогу № 123 від 27.02.2024 про повернення надлишку перерахованих грошових коштів в сумі 14 929 062,46 грн за договором, проте відповіді на зазначену вимогу позивач не отримав. У відповідача в силу закону та договору виникло зобов`язання повернути позивачу попередню оплату на вимогу останнього незалежно від наявності повідомлень сторони про розірвання договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 14 929 062,46 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач не надав суду передбачених законом доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом стосовно невиконання ТОВ «Південь Енерго Збут» договору № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021. Наявність листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та посилання на арешт коштів у відповідача, не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Бут» про стягнення 14 929 062,46 грн за Договором постачання електричної енергії №1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021 відмовити у повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що пунктом 10.1 договору узгоджено, що споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Однак вказаний пункт договору споживачем дотримано не було, в порушення процедури, визначеної ПРЕЕ Споживач повідомив Постачальника про намір змінити постачальника та розірвати договори за 1 день. Як вбачається зі змісту надісланого ПАТ «Синтез Ойл» Листа від 30.01.2024 направленого ТОВ «ПІВДЕНЬ ЕНЕРГО ЗБУТ», ПАТ «Синтез Ойл» з 01.02.2024 розриває договірні відносини у зв`язку з укладенням договору на постачання електричної енергії з новим постачальником. Відмова від дотримання умов Договору в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до положень законодавства та умов Договору порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Відтак, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку друга сторона має право, зокрема зупинити виконання свого обов`язку, що регламентовано ст. 538 ЦК України.

Крім того, скаржник зазначає, що виконання відповідачем зобов`язань за договором є неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, оскільки 24 лютого 2022 року РФ здійснено збройне вторгнення на територію України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який в подальшому було подовжено у законодавчо встановленому порядку. Листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України повідомила суб`єктів господарювання діяльності, що означені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами.

Також скаржник зазначає, що 25.05.2023 приватним виконавцем Гненним Дмитром Анатолійовичем у рамках виконавчого провадження № 71890779 на підставі Наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/4283/22 винесено Постанову про арешт коштів боржника, якою арештовано кошти відповідача у сумі 27 242 435,92 грн. Таким чином загалом наразі арештовано грошових коштів відповідача на загальну суму 257 672 500,42 грн, у зв`язку із чим протягом періоду з моменту накладення кошти відповідача арештів він фактично позбавлений можливості виконувати грошові зобов`язання належним чином через неможливість розпоряджатися власними грошовими коштами. Таким чином, у відповідача наявні обставини непереборної сили, які призвели до невиконання умов договору. Так само цей факт унеможливить виконання відповідачем рішення суду у разі задоволення позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що виходячи як з умов договору, так і з положень Цивільного кодексу України, якими передбачено порядок розрахунків за договорами купівлі-продажу, питання повідомлення про зміну постачальника не впливає на зобов`язання сторін з постачання та оплати товару, отже посилання на статтю 538 ЦК України, як підставу для зупинення виконання власних зобов`язань є невмотивованими, оскільки наведені зобов`язання не є зустрічними.

Позивач зазначає, що лист ТПП України від 28.02.2022 не є належним та достатнім доказом неможливості виконання умов договору (повернення передоплати), що виключає можливість звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання. Обставини існування ухвали Вищого антикорупційного суду від 14.12.2022 у справі № 991/5373/22 та арешту коштів на рахунок відповідача не є підставою для припинення зобов`язань, а також не унеможливлюють ухвалення судом рішення про задоволення позову в цій справі.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 18.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання 18.02.2025 не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином, водночас, 17.02.2025 подано заяву про проведення судового засідання у справі №910/8761/24, призначеного на 18.02.2025, за відсутності позивача та його представника, адвоката Горбачова Олега Олександровича, за наявними у матеріалах справи документами. Також у заяві міститься прохання залишити рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/8761/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 268 723,12 грн.

25.11.2024 (через систему «Електронний суд») від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 851 від 22.11.2024, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 268 723,12 грн.

Враховуючи усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24. Призначено справу № 910/8761/24 до розгляду у судовому засіданні 14.01.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/8761/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 до 18.02.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу «Повітряна тривога» з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/8761/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 13.10.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 1310/21-6-П-ЕЕ-к (далі - договір), за умовами якого відповідач, за договором постачальник, продає електричну енергію (УКТЗЕД ) позивачу, за договором споживачу, для забезпечення потреб електроустановок позивача, а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір про постачання електричної енергії позивачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції позивачу відповідачем електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання позивача до умов цього договору.

Згідно з п. 3.1 укладеного сторонами договору початком постачання електричної енергії позивачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що позивач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ та умов цього договору. Відповідач за цим договором не має права вимагати від позивача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 5.1 договору позивач розраховується з відповідачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною позивачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Відповідно до п. 5.7 договору оплата рахунка відповідача за цим договором має бути здійснена позивачем у строк визначений у рахунку, який не може бути більшим 3 робочих днів з моменту отримання його позивачем на електронну пошту, з урахуванням передбачених комерційною пропозицією додаткових умов, або протягом 3 робочих днів від іншої дати, зазначеної у комерційній пропозиції.

Згідно з п. 5.19 договору якщо сума здійсненої позивачем оплати перевищує вартість вказаної в акті передачі-прийому електричної енергії, надлишок перерахованих грошових коштів зараховуються відповідачем як попередня оплата на наступний розрахунковий місяць або повертається позивачу за його вимогою впродовж 5 банківських днів з дня надходження відповідачу відповідної письмової вимоги.

Відповідно до п. 10.1 договору позивач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Цей договір укладається на строк зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав позивач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) позивачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) відповідача (п. 13.1 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу електричну енергію за період з листопада 2021 року по січень 2024 року на суму 3 622 399,15 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами передачі-прийому електричної енергії.

Зі свого боку позивач здійснив оплату електричної енергії згідно з платіжними інструкціями № 1445 від 23.10.2021 на суму 54 972,12 грн, № 1446 від 23.10.21 на суму 54 972,12 грн, № 1490 від 08.11.2021 на суму 73 296,16 грн, № 1629 від 25.11.2021 на суму 118 941,25 грн, № 308 від 26.11.2021 на суму 18 000 000 грн, № 389 від 22.03.2022 на суму 249 279,96 грн. на загальну суму 18 551 461,61 грн.

Таким чином судом встановлено, що у ПрАТ «Синтез Ойл» виникла переплата за поставлений товар у сумі 14 929 062,46 грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за січень 2024 року, складеним та підписаним сторонами без заперечень та зауважень.

У зв`язку з укладенням договору на постачання електричної енергії з новим постачальником, позивач листом № 32 від 30.01.2024 повідомив відповідача про перехід до нового постачальника електричної енергії та про дострокове (з 01.02.2024) припинення дії договору № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021.

27.02.2024 позивач направив відповідачу вимогу № 123 від 27.02.2024 про повернення надлишку перерахованих грошових коштів в сумі 14 929 062,46 грн за договором. Проте відповіді на зазначену вимогу позивач не отримав.

Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Згідно з абзацом другим пункту 21 глави 6.1 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії, якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник має протягом 3 робочих днів з дня отримання заяви повернути споживачу надлишок коштів за реквізитами рахунка, вказаного споживачем у заяві.

Також пунктом 3.4 публічної комерційної пропозиції № 1 ТОВ «Південь Енерго Збут», яка є додатком № 2 до договору, визначено, що сума переплати/недоплати споживача, яка виникла внаслідок різниці між вартістю фактичного обсягу спожитої електричної енергії та вартістю планового обсягу, визначається після завершення розрахункового місяця на підставі акту передачі-прийому електричної енергії та акту звірки.

За письмовим зверненням споживача, надісланим відповідно до п. 1.3 договору, сума переплати зараховується в якості попередньої оплати за наступний розрахунковий місяць, або протягом 20 календарних днів з для отримання постачальником відповідного звернення, повертається на поточний рахунок споживача.

Матеріалами справи підтверджено, що загальна сума переплати ПрАТ «Синтез Ойл» за договором № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021 складає 14 929 062,46 грн, проте, звернення позивача з вимогами про повернення надлишку перерахованих грошових коштів відповідач залишив без задоволення, що свідчить про порушення ТОВ «Південь Енерго Збут» господарського зобов`язання.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про безпідставність твердження відповідача про відсутність обов`язку з повернення коштів, оскільки позивач завчасно не попередив відповідача про зміну постачальника і розірвання договору, з огляду на те, що аванс це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, а посилання відповідача на статтю 538 ЦК України, як на підставу для зупинення виконання власних зобов`язань є необґрунтованими, оскільки зобов`язання з повернення авансу не є зустрічним, що спростовує доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 693 ЦК України унормовано, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом вимоги на повернення суми попередньої оплати, що передбачено ч. 2 ст. 693 ЦК України, відтак, у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (споживачу) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) на підставі ч. 2 статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що у відповідача, в силу закону та договору виникло зобов`язання повернути позивачу попередню оплату на вимогу останнього незалежно від наявності повідомлень сторони про розірвання договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 14 929 062,46 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 12.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форм-мажорних обставин).

Пунктом 12.4 договору передбачено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання.

Згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідачем не надано сертифікату, виданого відповідною торговельною палатою або іншим компетентним органом стосовно невиконання відповідачем договору № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021, натомість, посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення його від відповідальності за договором № 307 від 21.12.2021, оцінюється колегією суддів апеляційної інстанції критично, оскільки лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання (поставки товару в строк). При цьому відповідачем, зі свого боку, не надано будь-яких доказів, що саме введення воєнного стану в країні призвело до унеможливлення виконання відповідачем зобов`язань за договором № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021.

Таким чином, у даному випадку відповідач лише констатує факт настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), однак, не доводить належними та достатніми доказами неможливість виконання умов договору (здійснення повернення оплати), що виключає можливість звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Також безпідставним є посилання скаржника про арешт коштів, оскільки зазначене не є підставою для звільнення від зобов`язання повернути суму надмірно сплачених коштів за договором № 1310/21-6-П-ЕЕ-к від 13.10.2021.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача надлишково сплачених коштів в сумі 14 929 062,46 грн, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення та не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Хаджинастасиу проти Греції»).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Енерго Збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2024 у справі № 910/8761/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/8761/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 17.03.2025, зокрема, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич