ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"20" березня 2025 р. Cправа № 902/166/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1" (вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця, 21021)

до: Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська. буд. 2, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 9087,4 грн,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1" до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про стягнення 9087,4 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на право відшкодування за рахунок відповідача 9087,4 грн витрат за проведення експертизи, враховуючи що рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.10.2024 у справі № 902/792/24 визнано незаконним та скасовано рішення комісії Структурної одиниці "Вінницькі міські електричні мережі" Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" від 11.07.2024 з розгляду акту про порушення № 04873 від 05.03.2024, оформленого протоколом №263.

Ухвалою суду від 17.02.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/166/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання заяв по суті спору.

07.03.2025 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1", за змістом якої заявник повідомляє про задоволення позовних вимог відповідачем після відкриття провадження у справі. Поряд з цим просить стягнути з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" судові витрати в порядку ч. 3 ст. 130 ГПК України.

11.03.2025 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" просить закрити провадження у справі з підстави погашення заборгованості, а також просить відмовити у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

12.03.2025 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про залишення відзиву відповідача без розгляду, оскільки такий відзив подано за закінченням встановленого процесуального строку на його подання.

Окрім того, від позивача надійшла заява (вх. № 01-34/2588/25 від 12.03.2025) про стягнення з відповідача 26028 грн судових витрат та залишення без розгляду заяви від 07.03.2025 про стягнення судових витрат.

Дослідивши відзив відповідача на позовну заяву (вх. №01-34/2538/25 від 11.03.2025), судом встановлено, що такий відзив надійшов за спливом визначеного ухвалою від 17.02.2025 15-ти денного строку на його подання з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі № 902/166/25 (враховуючи, що таку ухвалу Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" отримало 17.02.2025 о 18:25 год., строк на подання відзиву сплинув 05.03.2025).

Оскільки клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку на подання відзиву від відповідача не надходило, суд дійшов висновку про залишення відзиву Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" без розгляду в порядку ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що після звернення позивача із позовною заявою до суду Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" повністю погашено спірну заборгованість в розмірі 9087,4 грн відповідно до платіжної інструкції №3487848 від 05.03.2025. Факт такого погашення позивачем підтверджується.

Частиною 1 ст. 231 ГПК України визначено перелік підстав для закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що цей перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України слідує, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття господарським судом провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору не залежить від волевиявлення позивача та не вимагає від нього вчинення обов`язкових процесуальних дій шляхом подання до суду відповідної заяви.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи зазначене, оскільки після відкриття провадження у справі № 902/166/25 заборгованість погашена відповідачем в повному обсязі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі щодо стягнення з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 9087,4 грн.

Частиною 3 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

В силу приписів ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на припинення предмету спору відповідачем після пред`явлення позову, внаслідок чого позивач не підтримує своїх вимог, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028 грн підлягають віднесенню на Акціонерне товариство "Вінницяобленерго".

Щодо витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як слідує з матеріалів справи, 22.01.2025 між Адвокатом Трепаком Віктором Сергійовичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1" (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №б/н (Договір), відповідно до предмету якого за вказаним Договором Адвокат приймає на себе зобов`язання з: представництва інтересів Клієнта у судах під час здійснення господарського судочинства; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід під час здійснення господарського судочинства; складення позовної заяви, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; надання іншої правової допомоги, пов`язаної з виконанням цього договору, за домовленістю з клієнтом.

Згідно із п. 1.1. додатку №1 до Договору за виконання доручення, зазначеного в п. 1.1 Договору про надання правової допомоги №б/н від 22.01.2025 Клієнт сплачує на користь Адвоката гонорар, який обчислюється наступним шляхом:

- орієнтовний розмір гонорару за даним договором складає 20000 грн;

- остаточний розмір гонорару адвоката встановлюється після виконання доручення та підготовки акту приймання-передачі наданих послуг.

Клієнт зобов`язаний сплатити суму гонорару на протязі 20-ти днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п. 1.2. Додатку №1 до Договору).

На підтвердження надання Адвокатом Клієнту адвокатських послуг матеріали справи містять акти приймання-передачі наданих послуг: від 07.03.2025 на суму 20000 грн; від 12.03.2025 на суму 3000 грн.

Окрім того, матеріали справи містять копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1177637 від 12.02.2025 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1" адвокатом Трепаком Віктором Сергійовичем.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Частинами першою та другою статті 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Наведений порядок обчислення гонорару адвоката викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21. Також Велика Палата Верховного суду зазначила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Додатком №1 до Договору сторони погодили фіксований розмір гонорару Адвоката, що становить 20000 грн з остаточним визначенням розміру гонорару за актом приймання-передачі наданих послуг.

Поряд з цим у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару теж можливо доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 (провадження №12-94гс20).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зміст норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, суд вважає завищеним розмір таких витрат в сумі 23000 грн.

Так, аналізуючи зміст акту приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2025 на суму 20000 грн, суд приходить до висновку, що пункти з першого по другий наданих послуг (надання клієнту консультації та роз`яснень; зібрання доказів та додатків до позовної заяви) за своїм змістом поглинаються пунктом четвертим такого акту (аналіз судової практики, підготовка правової позиції та складення позовної заяви).

Тобто, оцінюючи в сукупності зміст наданих послуг згідно із пунктом 3 вищевказаного акту (загальною вартістю 12000 грн), відсутній критерій необхідності щодо послуг, визначених в пунктах 1-2.

Водночас не відповідають критеріям необхідності та неминучості їх понесення послуги, зазначені в пунктах 4, 5 акту приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2025 (складення та подання заяви про стягнення з відповідача судових витрат; знімання копій документів, засвідчення документів, відправка кореспонденції, зокрема копій заяв іншим учасникам справи).

Так, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (висновок, викладений у постанові КГС ВС від 02.02.2024 у справі №910/9714/22).

В свою чергу, знімання копій документів, їх засвідчення, відправка кореспонденції, копій заяв іншим учасникам справи не було необхідним, враховуючи можливості електронного документообігу в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та наявність зареєстрованого Електронного кабінету Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в такій підсистемі.

Послуга, зазначена в акті приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2025 (аналіз відзиву на позовну заяву, складення та подання заяви про залишення відзиву без розгляду) не відповідає критерію необхідності, позаяк застосування наслідків несвоєчасного подання відзиву є прерогативою суду в силу процесуального Закону, що не залежить від ініціативи позивача.

Крім того, суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23000 грн не є пропорційними до предмета спору, з урахуванням ціни позову, що становить 9087,4 грн. Також суд враховує, що відповідач погасив заборгованість ще до переходу до розгляду справи по суті, тому при зменшенні розміру витрат на правничу допомогу наявні підстави для застосування судом з власної ініціативи критеріїв, що визначені у ч.ч. 2, 4 ст. 129 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі загалом складають 12000 грн (пункт 3 акту приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2025).

Оскільки доказів фактичної сплати відповідачем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

Поряд з цим сторони погодили сплату гонорару Адвоката протягом 20-ти днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Отже, враховуючи припинення предмету спору відповідачем після пред`явлення позову, внаслідок чого позивач не підтримує своїх вимог, в силу ч. 3 ст. 130 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн, тобто у розмірі, який визнано судом обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 42, 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі № 902/166/25 закрити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, буд. 2, м. Вінниця, 21050, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМРЕСУРС1" (вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця, 21021, ) 3028 грн - витрат на сплату судового збору та 12000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами ч. 5 ст. 231, п. 13 ч. 1 ст. 255 ГПК України цю ухвалу може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

5. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Дата складання повного тексту ухвали 20.03.2025.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи.