ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/134/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1)
до Комунальної установи Центра надання соціальних послуг Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області ( 63730, Україна, Куп`янський р-н, Харківська обл., село Курилівка, вулиця Лозова, будинок 1)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунальної установи Центра надання соціальних послуг Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, в якому просить:

- Стягнути з КОМУНАЛЬНОЇ УСТАНОВИ ЦЕНТРА НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ КУРИЛІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КУП`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (63730, Україна, Куп`янський р-н, Харківська обл., село Курилівка, вул. Лозова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) борг у загальній сумі 8 372,94 грн., у тому числі: основний борг у сумі 5 275,13 грн.; пеню у сумі 1 123,04 грн.; три проценти річних у сумі 402,03 грн.; інфляційні втрати у сумі 1 572,74 грн.;

- Стягнути з КОМУНАЛЬНОЇ УСТАНОВИ ЦЕНТРА НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ КУРИЛІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КУП`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (63730, Україна, Куп`янський р-н, Харківська обл., село Курилівка, вул. Лозова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) судові витрати, а саме 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу від 19.11.2021 №19-1136/21-БО-Т з додатковою угодою №1 від 23.12.2021 щодо оплати переданого природного газу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/134/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 16.01.2025. Але, ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.01.2025 по справі № 922/134/25 (вих. 000674), що адресовано: Комунальна установа центр надання соціальних послуг Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області не відправлено у зв`язку з призупиненням Акціонерним товариством «Укрпошта» приймання та пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованих територій України та районів ведення бойових дій, на території яких не працюють відділення поштового зв`язку у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України - до поштового відділення 63730, про що відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія) Господарського суду Харківської області було складено відповідний Акт про неможливість відправки кореспонденції від 17.01.2025 № 21/2025.

Враховуючи вказане, судом для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, на офіційному веб-сайті судової влади України здійснено оголошення про відкриття провадження у справі № 922/134/25.

З огляду на викладене, суд вважає, що ним було вжито усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 922/134/25.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

19.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі Позивач) та КОМУНАЛЬНА УСТАНОВА ЦЕНТР НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ КУРИЛІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КУП`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (далі Відповідач, Споживач) укладено Договір постачання природного газу №19-1136/21-БО-Т з додатковою угодою №1 від 23.12.2021 (далі Договір).

За твердженнями позивача, на виконання умов Договору протягом листопада-грудня 2021 року та січня-березня 2022 року Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 22 683,98 грн. згідно актів приймання передачі природного газу, а саме:

- Акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, обсяг переданого газу: 0,18452 тис.м.куб, вартістю: 3 054,54 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021, обсяг переданого газу: 0,45358 тис.м.куб., вартістю: 7 508,57 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022, обсяг переданого газу: 0,41354 тис.м.куб., вартістю: 6 845,74 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2022, обсяг переданого газу: 0,29893 тис.м.куб., вартістю: 4 948,49 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2022, обсяг переданого газу: 0,01975 тис.м.куб., вартістю: 326,94 грн.;

- Коригуючий акт приймання-передачі природного газу від 25.04.2022, обсяг переданого газу: 0,01975 тис.м.куб., вартістю: 326,64 грн.

Відповідно до п. 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу.

Положеннями п.п. 3.5.1 Договору передбачено, що Відповідач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Згідно з п.п. 3.5.2 п. 3.5 Договору, на підставі отриманих від Відповідача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Позивач готує та надає Відповідачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником Позивача.

Отже, акти приймання-передачі природного газу повинні складатися на підставі, в тому числі даних отриманих від Відповідача до 5 числа, в такий спосіб сторони узгоджують обсяги спожитого газу за відповідних розрахунковий період.

Однак, як вказує позивач, Відповідач не надавав Позивачу відповідну інформацію та акти надання послуг з розподілу/транспортування, отже між сторонами стало питання щодо узгодження обсягів спожитого газу.

Відповідно до п.п. 3.5.4 Договору у випадку неповернення Відповідачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Відповідача відповідно до п. 3.5.1 Договору, та даних щодо остаточної алокації відборів Відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Відповідачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 Договору.

Позивачем направлялись на адресу Відповідачу акти приймання-передачі за поставку газу за листопад-грудень 2021 року та січень-березень 2022 року, однак Відповідач не повернув Позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу за січень-березень 2022 року.

Отже, в даному випадку обсяги газу за січень-березень 2022 року встановлюються відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС.

Згідно підпункту 2, 4 п. 6.2. Договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу та своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу.

Таким чином, на виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 22 683,98 грн., що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Відповідача, які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені Відповідачу за листопад-грудень 2021 року та січень-березень 2022 року з ресурсу Позивача у відповідності до п.п. 3.5.4 п. 3.5 Договору.

З відповіді на адвокатський запит Оператора ГТС від 21.11.2024 №ТОВВИХ-24-17917 вбачається, що Відповідачем (ЕІС код: 56ХS00017PYOT00Q) спожито природний газ з ресурсу Позивача в обсягах, які визначені в актах приймання-передачі природного газу за вказаний періоди та які не були підписані Відповідачем.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Втім, як вказує Позивач, оплату за переданий газ Відповідач здійснив лише частково на суму 17 408,85грн., а відтак не виконав у повному обсязі зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору.

Отже, за розрахунком Позивача, сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 5 275,13 грн. (детальний розрахунок боргу викладено у додатку до позову).

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 1 123,04 грн., три проценти річних у сумі 402,03 грн. та інфляційні втрати у сумі 1 572,74 грн.

Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №19-1136/21-БО-Т постачання природного газу від 19.11.2021, протягом листопада-грудня 2021 року та січня-березня 2022 року, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 22 683,98 грн.

При цьому, оплату за переданий газ Відповідач здійснив лише частково на суму 17 408,85 грн., внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 5 275,13 грн.

Доказів, які б спростували суму заявленого до стягнення боргу, відповідачем до суду не надано.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, доказів оплати заборгованості за переданий природний газ не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині примусового стягнення з відповідача 5 275,13 грн. основного боргу за Договором № №19-1136/21-БО-Т постачання природного газу від 19.11.2021 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу 3% річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу пеню у сумі 1 123,04 грн. (період нарахування з 16.04.2022 по 16.11.2022), 3% річних у сумі 402,03 грн (період нарахування з 16.04.2022 по 31.10.2024) та інфляційні втрати у сумі 1 572,74 грн (період нарахування з 01.05.2022 по 31.10.2024). До матеріалів справи позивачем надано детальний розрахунок вказаних нарахувань.

Перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 1 123,04 грн, 3% річних у сумі 402,03 грн та інфляційних втрат у сумі 1 572,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунальної установи Центра надання соціальних послуг Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (63730, Україна, Куп`янський р-н, Харківська обл., село Курилівка, вул. Лозова, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ) борг у загальній сумі 8 372,94 грн., у тому числі: основний борг у сумі 5 275,13 грн., пеню у сумі 1 123,04 грн., три проценти річних у сумі 402,03 грн., інфляційні втрати у сумі 1 572,74 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ).

Відповідач: Комунальна установа Центр надання соціальних послуг Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (63730, Україна, Куп`янський р-н, Харківська обл., село Курилівка, вул. Лозова, буд. 1; ).

Повне рішення складено "17" березня 2025 р.

Суддя В.В. Усата

справа № 922/134/25