ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" березня 2025 р. Cправа № 902/1156/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за відсутності представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал", м.Львів

до Фізичної особи-підприємця Цюцюри Світлани Карлівни, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області

про стягнення 22300 грн заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал" з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Цюцюри Світлани Карлівни 22300,00 грн заборгованості, яка нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором позики №1786 від 09.02.2024, а саме: 10000,00 грн - заборгованості за сумою позики та 12300,00 грн - заборгованості за відсотками.

Позивач, звертаючись з вказаним позовом до суду, вказує, що відповідач не виконав умов договору позики №1786 від 09.02.2024 щодо своєчасного погашення заборгованості за позикою та процентами.

Ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження у справі №902/1156/24, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19.12.2024.

19.12.2024 прийнята ухвала, якою вирішено продовжити строк проведення підготовчого провадження в справі №902/1156/24 на тридцять днів та відкласти підготовче судове засідання до 06.02.2025.

За наслідками розгляду справи, 06.02.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/1156/24 до судового розгляду по суті на 06.03.2025.

На визначену судом дату, 06.03.2025, сторони не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про надіслання примірників ухвали суду від 06.02.2025 на адреси електронної пошти сторін (а.с.55) та в електронній формі до електронного кабінету ЄСІТС позивача.

Суд враховує, що в заяві б/н від 23.01.2025 позивач просив розгляд справи №902/1156/24 здійснювати без участі його представника (а.с.50).

Слід відзначити, що примірник ухвали суду від 06.02.2025 надсилався Фізичній особі-підприємцю Цюцюрі С.К. також на адресу місцезнаходження останньої, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте надісланий судом лист з ухвалою суду повернувся з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.56,57).

Враховуючи наведене, неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 ГПК України), а тому справа розглянута за відсутності сторін.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до положень ч.2 ст.178 ГПК України, судом вирішено спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

В матеріалах справи міститься договір позики №1786 від 09.02.2024 (а.с.7-8а) (далі - Договір), сторонами якого визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "24/7" (далі - Позикодавець та/або Товариство за договором) та Фізичну особу-підприємця Цюцюру Світлану Карлівну.

Відповідно до п.2.1 Договору, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику) на умовах повернення, строковості та оплачуваності, а Позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.2 Договору визначені параметри позики, а саме:

Тип позики: довгострокова.

Мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності. Ця позика не є споживчим кредитом.

Сума позики: 10000 грн 00 коп.

Строк позики: загальний строк - до "29" травня 2024 року (110 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Графіком обов`язкових платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Дата надання позики: "09" лютого 2024 року.

Дата повернення позики: "29" травня 2024 року.

За умовами пункту 2.3 Договору передбачено проценті ставки, що застосовуються в межах строку позики, зокрема:

- акційна процентна ставка, фіксована: 0.80000 % на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання Позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п.3.1.1. цього Договору (пп.2.3.1 Договору);

- базова процентна ставка, фіксована: 0.80000 % на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.1.2. цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної Сторонами цього Договору (пп.2.3.2 Договору);

- основна процентна ставка, фіксована: 1.50000 % на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено Розділом 3 цього Договору (пп.2.3.3 Договору).

Згідно із п.2.4 Договору позика надається Позичальнику в національній валюті України - гривні, протягом 3-х банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника, зареєстрований Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті та вказаний у Розділі 9 цього Договору.

Розмір процентних ставок, визначених п.2.3. цього Договору є фіксованим та не може бути збільшено Позикодавцем в односторонньому порядку (п.2.6 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили умови нарахування процентів протягом першого розрахункового періоду, а саме:

- у разі наявності акційних пропозицій проценти за користування позикою нараховуються на суму позики за акційною процентною ставкою. Позичальник має право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у разі повернення позики протягом строку, визначеного цим Договором. Також Позичальнику надається право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою, у межах 3-денного строку після спливу першого розрахункового періоду. У разі недотримання цієї умови, проценти за користування позикою за кожен день першого розрахункового періоду нараховуються за базовою процентною ставкою. Відповідне перерахування процентів здійснюється на 4-й день після спливу строку першого розрахункового періоду (пп.3.1.1 Договору);

- у разі відсутності акційних пропозицій (акційна процентна ставка відповідає базовій процентній ставці), а також при укладенні Додаткової угоди щодо продовження строку позики, проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою. Застосування акційної процентної ставки є правом, а не обов`язком Товариства. У разі відсутності акційних пропозицій значення акційної ставки відповідає значенню базової процентної ставки (пп.3.1.2 Договору).

За змістом п.3.2 Договору після спливу першого розрахункового періоду у межах всього подальшого строку позики проценти за користування позикою нараховуються за основною процентною ставкою в розмірі, визначеному п.2.3.3 цього Договору, за кожен день користування позикою в межах строку позики.

Як визначено в пункті 3.3 Договору: першим днем користування позикою вважається день надання позики. Першим днем користування в межах Додаткової угоди щодо продовження строку позики є день її укладення. До періоду розрахунку процентів за користування позикою враховується день надання позики та не враховується останній день першого розрахункового періоду.

Відповідно до п.3.4 Договору повернення позики та сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється Позичальником у визначений цим Договором чи Додатковою угодою щодо продовження строку позики строк/достроково шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця. У разі дострокового повернення позики Позичальник зобов`язаний сплатити фактично нараховані проценти за користування позикою.

Зобов`язання Позичальника щодо сплати заборгованості вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Позикодавця (п.3.6 Договору).

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Позикодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Позикодавця сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12.00 % від суми позики на 4-й день такого невиконання або неналежного виконання (пп.6.1.1 Договору); та в розмірі 3.00 % від суми позики починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (пп.6.1.2 Договору).

Відповідно до пункту 8.6 Договору припинення дії Договору настає внаслідок повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Сплив строку дії Договору не звільняє Сторін від виконання зобов`язань.

Пунктом 1 Додатку № 1 до Договору (а.с.9) визначено основні параметри позики:

Сума позики: 10000 грн 00 коп.

Строк позики: до "29" травня 2024 року (110 днів): 1-ий розрахунковий період - до "09" квітня 2024 року (60 днів), 2-ий розрахунковий період - до "29" травня 2024 року (50 днів).

Дата надання позики: "09" лютого 2024 року.

Дата повернення позики: "29" травня 2024 року.

За умовами п.2 Додаткової угоди №1 сторони погодили процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики:

Розрахунковий період 1 (60 днів):

Акційна процентна ставка: 0.80000 % на день (за наявності акційних пропозицій);

Базова процентна ставка: 0.80000 % на день.

Розрахунковий період 2 (50 днів):

Основна процентна ставка, фіксована: 1.50000 % на день.

У пункті 3 Додатку №1 визначено графік обов`язкових платежів за договором, а саме: 10.04.2024 9 000,00 грн погашення суми позики, 4 800,00 грн погашення процентів; 29.05.2024 1 000,00 грн погашення суми позики, 750,00 грн погашення процентів.

На виконання умов Договору ТОВ "Фінансова компанія "24/7" перерахувало на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 10 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №37 від 10.02.2024, в призначенні платежу якої зазначено: "Надання позики згідно з договором №1786 від 2024-02-09, без ПДВ".

Згідно розрахунку заборгованість ФОП Цюцюри С.К. перед ТОВ "Фінансова Компанія "24/7" за Договором позики №1786 від 09.02.2024 станом на 25.09.2024 становить суму у розмірі 22 300,00 грн, з якої: 10 000,00 грн сума позики, 12 300,00 грн проценти за користування позикою.

25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (Клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (Фактор за договором) був укладений Договір факторингу № 25-09/2024, предметом якого (пункт 1.1) є зобов`язання Фактора передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу), а Клієнт - відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно з Реєстром Боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку №4 до цього Договору, на підставі Акта прийому-передачі інформації згідно з Реєстром Боржників в електронному вигляді (Додаток № 5) (п.1.2 Договору факторингу).

Відповідно до п.1.5 Договору факторингу права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акта прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2).

Згідно п.3.1 Договору факторингу загальна сума Прав Вимоги, що відступається за відповідним Реєстром Боржників, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в Додаткових угодах до нього Договору окремо для кожного Реєстру Боржників і вказується в таких Реєстрах Боржників.

Фактор сплачує Клієнту 100% Ціни Продажу в день підписання Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта: НОМЕР_1 в АТ "БТА БАНК", МФО 321723 (п.3.2 Договору факторингу).

За умовами пункту 3.4 Договору факторингу моментом виконання Фактором, грошового зобов`язання Сторони визначають момент надходження Ціни продажу за цим Договором на рахунок Клієнта, зазначений в п. 3.2, даного Договору.

Згідно п.9.2 Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2024 року. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені Сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками Сторін.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку Договір не оспорено та не визнано недійсним, доказів розірвання Договору матеріали справи не містять. Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує з Акта приймання-передачі Реєстру боржників №1 від 25.09.2024 за договором факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників №1 від 25.09.2024, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості.

Згідно витягу з Реєстру боржників від 25.09.2024 до договору факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024, первісний кредитор передав (відступив) новому кредиторові, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржника Цюцюри Світлани Карлівни за договором №1786 від 09.02.2024.

Відповідно до платіжної інструкції №5914 від 25.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (первісний кредитор) 131 028,70 грн за придбання права вимоги згідно договору факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи питання стосовно того, чи мали місце обставини укладення договору позики №1786 від 09.02.2024, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №755/16831/19: "...по своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику...".

Як встановлено судом: в матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, складена ТОВ "Фінансова компанія "24/7" (а.с.9), за змістом якої: ФОП Цюцюра С.К. уклала договір позики №1786 від 09.02.2024, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором "w04049".

Закон України "Про електронну комерцію" регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п.1 ч.1 ст.3 цього Закону)

Відповідно до ч.1, 3, 4, статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 цієї статті Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 цієї статті Закону).

За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" надано таке визначення для терміну "електронний підпис одноразовим ідентифікатором" - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 79 ГПК України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (такий висновок щодо застосування норм ст.79 ГПК України викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме:

- наявності у позивача персональних даних відповідача, необхідних для укладення кредитного договору, зокрема РНОКПП відповідача (НОМЕР_4), реквізитів банківського рахунку ( НОМЕР_2 ) та номеру телефону ( НОМЕР_3 );

- зарахування грошових коштів в сумі 10000,00 грн на банківський рахунок відповідача ( НОМЕР_2 ) з призначенням платежу "Надання позики згідно з договором №1786 від 2024-02-09, без ПДВ";

- відсутність доказів повернення відповідачем грошових коштів в сумі 10000,00 грн позивачу як помилково сплачених,

суд вважає, що обставини укладення договору позики №1786 від 09.02.2024 є доведеними, з огляду на те, що докази, надані позивачем, свідчать про більшу вірогідність укладення такого правочину, ніж докази на спростування цієї обставини.

Вирішуючи вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 10 000,00 грн заборгованості за сумою позики та 12 300,00 грн за заборгованості за відсотками, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до приписів статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Згідно частини першої статі 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статі 1050 ЦК України).

За умовами статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 193 Господарського кодексу України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

10.02.2024 Позикодавець надав Позичальнику позику у розмірі 10 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Позичальника, відкритого в АТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується платіжною інструкцією №37.

Таким чином, Позикодавець виконав свої зобов`язання перед Позичальником за договором, надавши останньому позику в сумі, строки та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Додатком №1 до Договору позики №1786 сторони погодили графік погашення заборгованості за Договором, відповідно до якого, відповідач зобов`язувався повернути кошти у строк до 29.05.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позивачем нараховано відсотки по 30.05.2024 включно.

Ухвалюючи дане рішення, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі N910/4518/16, відповідно до яких: "...проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

...зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця."

А тому позивачем неправомірно нараховано відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування - 30.05.2024 в сумі 150,00 грн.

Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню позики та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки Фізична особа-підприємець Цюцюра С.К. не виконала, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

В свою чергу, 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" (Клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (Фактор за договором) укладено Договір факторингу №25-09/2024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" право грошової вимоги до боржників за укладеними договорами, у т.ч. за Договором позики №1786 від 09.02.2024, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "24/7" та Фізичною особою-підприємцем Цюцюрою Світланою Карлівною.

За приписами ст.520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначається в ст.521 Цивільного кодексу України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до ст.513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За умовами ч. 1, 2 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Так, відповідно до договору факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024, сторони дійшли згоди про заміну кредитора у зобов`язанні, яким, за наслідком укладення вказаного Договору, став позивач.

Згідно з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на зміст зобов`язання, після підписання договору про відступлення права вимоги, що підтверджує факт відсутності заперечень з боку відповідача (боржника) щодо заміни кредитора, до нового кредитора перейшли всі обов`язки первісного кредитора.

Приписами ч.1 ст.518 Цивільного кодексу України передбачено, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

З боку відповідача (боржника) будь-які заперечення, які виникли з підстав, що існували до заміни кредитора не надходило. Матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд враховує, що Договір факторингу №25-09/2024 від 25.09.2024 у встановленому порядку не оспорено та не визнано недійсним, доказів розірвання Договору матеріали справи не містять.

За наведеного, Товариство з обмеженою власністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до Фізичної особи-підприємця Цюцюри Світлани Карлівни за Договором позики №1786 від 09.02.2024.

Як зазначено вище, сторонами погодженого кінцевий термін погашення позики Позичальником 29.05.2024.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що строк для виконання відповідачем свого грошового зобов`язання є таким, що настав. Доказів того, що відповідачем виконано своє зобов`язання матеріали справи не містять.

Відтак, оскільки судом встановлено, що відповідач є таким, що порушив договірні зобов`язання, зокрема, не повернув кредитні кошти та не здійснив в повному обсязі сплату процентів, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь нового кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", заборгованості за позикою у розмірі 10 000,00 грн та 12 150,00 грн заборгованості за відсотками є такими, що підлягають задоволенню.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, розмір якого за правилами ст.7 Закону України "Про судовий збір" не може бути меншим за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за подання позовної заяви в електронній формі становить 2422,40 грн.

Керуючись ст.7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов у справі №902/1156/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цюцюри Світлани Карлівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, м.Львів, 79018; ) 10 000 грн 00 коп. - заборгованості за сумою кредиту, 12 150 грн 00 коп. - заборгованості за відсотками та 2 422 грн 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 150 грн 00 коп. заборгованості за відсотками - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повне рішення надіслати сторонам.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

7. Повне рішення складено 17 березня 2025 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" - в електронній формі до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ();

4, 5 - ФОП Цюцюрі С.К. ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).