ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2932/24

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трак Полісся", Рівненська обл., Сарненський р-н., с. Костянтинівка

до Фізичної особи - підприємця Завадський Віталій Олександрович, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 44 353 грн. 30 коп.

Представники сторін:

позивача Троянчук Д.М.;

відповідача Завадський В.О.; Блищак В.О.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Трак Полісся звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Завадського Віталія Олександровича про стягнення заборгованості за простій транспортного засобу по договору № 2077497 від 16.04.2024 у розмірі 44 353,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином умови договору № 2077497 від 16.04.2024 р. в частині відшкодування позивачу заборгованості за простій транспортного засобу протягом 15 діб, який стався з вини відповідача.

19.11.2024 р. представником відповідача через систему «Електронний суд» поданий відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що у зв`язку зі зміною умов перевезення між сторонами був переукладений договір № 2077497 від 16.04.2024 року, в якому була змінена адреса розвантаження на м. Варшава. Протяжність маршруту зменшилась на 600 км. На пропозицію відповідача щодо перерахунку загальної вартості перевезення позивач відмовився, однак за домовленістю сторін плату за перевезення було залишено на рівні розрахунку первісного маршруту, з метою покриття вартості простою автомобіля. Також, додатково визначено вартість простою автомобіля VOLVO ВК 1451 ІА/ НОМЕР_1 у період з 09.05.2024 р. 23.05.2024 року включно, яка становила 20 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Після оплати рахунку № 87 від 13.06.2024 року, між сторонами було підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 90, згідно якого визначено, що перевізником були виконані наступні роботи (надані такі послуги): простій з вини замовника за період з 09.05.2024 р. 23.05.2024 року включно, яка становила 20 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Зазначений акт відображає факт надання послуг які були надані з зазначенням їхньої вартості та терміну виконання, був скріплений підписами та печатками повноважних осіб підприємств, що підтверджує відсутність претензій сторін одна до одної. Додатки, які би вказували на наявність претензій з боку підписантів акту, відсутні.

На думку відповідача, позивачем не доведено факт порушення з боку ФОП Завадського В.О. своїх зобов`язань щодо повної оплати вартості наданих послуг з простою автомобіля з вини замовника, яка визначена сторонами у рахунку № 87 від 13.06.2024 року, факт здійснення такої оплати позивачем не заперечується, а наявність заборгованості спростовується актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 90 від 13 червня 2024 року.

20.11.2024 р. представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому він звертає увагу на те, що акт № 90 від 13.06.2024 р. лише фіксує розмір вартості простою на суму 20 000 грн., але в ньому не зазначено про відсутність претензій з боку перевізника на решту суми простою.

Вважає, що твердження відповідача про здійснення повної оплати простою транспортного засобу не відповідає дійсності, оскільки суперечить розрахунку кількості днів простою в період з 09.05.2024 року по 23.05.2024 року, тобто, 15 діб. Наголошує на тому, що відповідачем було лише частково сплачено за простій в сумі 20 000 грн. згідно платіжної інструкції № 89 від 25.06.2024 року.

22.11.2024 р. представником відповідача були подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначає про свідоме приховування документів, непослідовність та суперечливість попередньої поведінки позивача, оскільки акт здачі-приймання (надання послуг) № 90 від 13.06.2024 року, був сформований позивачем, всі формулювання, у визначені наданої послуги, об`єму, вартості були відображають його позицію щодо наданих ним послуг, отже відповідач своїм підписом лише погодився з таким. До того ж, позивачем не сформовано будь-яких заперечень та/або застережень стосовно часткової оплати під час підписання цього акту.

Ухвалою суду від 27.11.2024 р. закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті

За клопотанням позивача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи EasyCon.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували, просили суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засідання оголошувалась перерва з 10.01.2025 р. до 24.01.2025 р. для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

16.04.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трак Полісся» (перевізник) та Фізичною особою підприємцем Завадським Віталієм Олександровичем (експедитор) був укладений разовий договір № 2077497 на організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, відповідно до умов якого перевізник зобов`язується за плату організувати доставку довіреного експедитором вантажу до пункту призначення та видачу його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а експедитор зобов`язується сплатити за надані послуги встановлену плату.

Згідно з умовами перевезення (п. 1 договору) маршрут перевезення м. Калинівка (UA) м. Варшава (PL), дата та час завантаження 19.04.2024 р., дата та час розвантаження по прибуттю, яке заплановано на 09.05.2024 р.

Відповідно до п. 3 даного договору за понаднормовий простій транспортного засобу (транспортної одиниці) при здійсненні операцій з завантаження/розвантаження та/або виконанні митних процедур (митного оформлення) експедитор сплачує перевізнику неустойку у розмірі суми, еквівалентної 100 євро, за кожну почату добу простою транспортного засобу (транспортної одиниці).

На виконання умов договору позивачем було надано послуги з транспортного перевезення, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 79 від 24.05.2024 р. та міжнародною транспортною накладною (СМR) від 19.04.2024 р.

Однак, під час здійснення перевезення відбувся простій транспортного засобу протягом 15 діб (з 09.05.2024 р. по 23.05.2024 р.), що підтверджується міжнародною транспортною накладною (СМR) від 19.04.2024 р. та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6 від 24.05.2024 р.

Позивачем було виставлено рахунок на оплату № 68 від 17.05.2024 р. на суму 51 420 грн. 12 коп. та рахунок на оплату № 75 від 24.05.2024 р. на суму 12 933 грн. 17 коп.

Як вбачається із платіжної інструкції № 89 від 25.06.2024 р. відповідачем було сплачено 20 000 грн. та зазначено в призначенні платежу «згідно рахунку № 87 від 13.06.2024 р. простій з вини замовника за період з 09.05.2024 р. 23.05.2024 р. включно по автомобілю ВК 1451 / НОМЕР_2 .

08.07.2024 р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії перерахувати на його розрахунковий рахунок 44 353,30 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, сплачуючи 20 000 грн., помилково вказав в призначенні платежу рахунок № 87 від 13.06.2024 р.

Однак, суд не може погодитись із доводами позивача, виходячи із наступного:

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 53 вказаного Закону, організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Одним з таких міжнародних договорів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.56 р.

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 N 72/14- 612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами", ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

За приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

З огляду на те, що виконання перевезення автомобільним транспортом, передбачене міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 214929, відбувалося з перетином державного кордону України, до вказаних правовідносин сторін слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів.

Відповідно до ст. 909 ЦК України згідно з договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Як вбачається із рахунку на оплату № 87 від 13.06.2024 року, у якому зазначена назва товару (робіт/послуг): простій з вини замовника за період з 09.05.2024р. 23.05.2024 р. включно по автомобілю ВК 1451 ІА/ НОМЕР_2 , вартість такої послуги 16666,67 грн. без ПДВ, сума ПДВ 3333,33 грн. здійснено кінцевий розрахунок вартості послуги: простій з вини замовника за період з 09.05.2024р. 23.05.2024 р. включно по автомобілю ВК 1451 ІА/ НОМЕР_2 » який становить - 20000,00 (двадцять тисяч) грн.

З цього виходить, що відповідач під час оплати сформованого позивачем рахунку, у призначенні зазначив саме ту послугу яка визначена позивачем.

Акт здачі-приймання (надання послуг) № 90 від 13.06.2024 року, який також був сформований позивачем, всі формулювання, у визначені наданої послуги, об`єму, вартості відображають його позицію щодо наданих ним послуг, отже відповідач своїм підписом лише погодився з таким. До того ж, позивачем не сформовано будь-яких заперечень та/або застережень стосовно часткової оплати під час підписання цього акту.

Відповідно до п. 1. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Також відповідач в судовому засіданні просить суд стягнути з позивача суму витрат за надання правничої допомоги.

Згідно акту наданих послуг № 01 від 18.11.2024 р. Адвокатське бюро «Зурнаджи та партнери» надало відповідачу правову допомогу на суму 15 000 грн., яка включала в себе ознайомлення з матеріалами справи, підготовка відзиву та участь у судових засіданнях.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 15 000 грн. 00 коп. обґрунтованою та правомірною.

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати суд відповідно до ст. 129 ГПК України покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трак Полісся (34509, Рівненська область, Сарненський район, с. Костянтинівка, вул. Варшавська, 12Б, ) на користь Фізичної особи підприємця Завадського Віталія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_3 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.03.2025 року.

Суддя Л.Я. Мальована