РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1029/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О. за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Державної установи Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України (), вул. Любецька, 11а, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Прилуцької районної державної адміністрації (), вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500

про визнання права постійного користування

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко О.В., адвокат;

від відповідача: Давиденко А.В., представник

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

До Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Державної установи «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» до Прилуцької районної державної адміністрації про визнання за Державною установою «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» права постійного користування земельними ділянками, а саме:

- земельною ділянкою площею 0,21 га, кадастровий номер :01:006:0770, розташованою за адресою вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,32 га, кадастровий номер :01:006:0769, розташованою за адресою вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,0475 га, кадастровий номер :01:002:0077, розташованою за адресою вул. Скоропадських (колишня Щорса), 8, м. Ічня, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,22 га, кадастровий номер :01:002:0344, розташованою за адресою вул. Покрасівка (колишня Червоних партизан), 22, м. Ічня, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,2653 га, кадастровий номер :05:001:0255, розташованою за адресою вул. Вишнева (колишня К.Маркса), 2, смт Талалаївка, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,1867 га, кадастровий номер :01:020:0101, розташованою за адресою вул. Миру (колишня Леніна), 23, смт Срібне, Чернігівська обл.

Позовні вимоги з посиланням на статті 17, 116, 120, 122, 125 та 126 Земельного кодексу України обґрунтовані тим, що на території спірних земельних ділянок знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать позивачу на праві оперативного управління. Водночас відповідач всупереч діючому законодавству прийняв незаконну відмову в задоволенні заяв позивача щодо вирішення питання на підставі ст. 141 Земельного кодексу України щодо припинення права постійного користування цими земельними ділянками за попереднім землекористувачем - Головним управлінням Держсанепіслужби у Чернігівській області, та фактично відмовив і позбавив позивача права на оформлення речового права постійного користування цими земельними ділянками та проведення їх реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.12.2024, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана сторонами 13.11.2024 о 13 год.40 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У розумінні ст. 240 ГПК України сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

02.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив.

Так, відповідач зазначив про те, що право постійного користування земельною ділянкою не припиняється в разі реорганізації землекористувача, оскільки припинення права користування земельної ділянки з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої включає правонаступництво.

Крім того, відповідач зазначає. що він діяв на підставі. У межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, а позовна заява не містить жодного факту порушення Прилуцькою районною державною адміністрацією права постійного користування спірними земельними ділянками.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

10.12.2024 позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої останній заперечив проти доводів відповідача та підтримав свої позовні вимоги.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні судом постановлена протокольна ухвала про відкладення підготовчого засідання на 08.01.2025.

19.12.2024 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначає, що позивачем не надано належних доказів порушення Прилуцькою РДА його права постійного користування земельними ділянками.

Заперечення відповідача прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

03.04.2025 позивачем надані додаткові пояснення та докази того, що відповідно до наказу МОЗ України від 01.07.2016 № 644 (зі змінами від 08.07.2016 № 689) все майно, яке належало Головному управлінню Держсанепідемслужби у Чернігівській області, передано на баланс Державної установи «Центр громадського здоров`я України». Також позивач зазначив, що Головному управлінню Держпродспоживслужби у Чернігівській області не передавалось будь-яке майно Головного управління Держсанепідемслужби у Чернігівській області (у тому числі нерухоме), нормативних актів або законодавчих підстав приймання майна не було, а також акти приймання-передачі не підписувались.

На балансі Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області не має та не перебувало будь-яке нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки) Головного управління Держсанепідемслужби у Чернігівській області. Право користування нерухомим майном, у том числі земельними ділянками, які належали Головному управлінню Держсанепідслужби у Чернігівській області не оформлювались на Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області у зв`язку з відсутністю на це нормативних підстав.

Головне управління Держсанепідемслужи у Чернігівській області все майно передало на баланс державної установи «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України», яке у подальшому передано створеній Державній установі «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України». Жодного відношення Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області до майна припиненого Головного управління Держсанепідслужби у Чернігівській області не мало.

Письмові пояснення долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 08.01.2025 суд постановив протокольну ухвалу про продовження підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 29.01.2025.

16.01.2025 від відповідача надійшла відповідь на додаткові пояснення, відповідно до якої останній зазначив про те, що надані позивачем додаткові пояснення є такими, що не стосуються предмету спору.

Відповідь на додаткові пояснення долучена судом до матеріалів справи.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, у підготовчому засіданні 29.01.2025, враховуючи думку представників сторін у справі, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 11.02.2025.

У судовому засіданні 11.02.2025 судом оголошено перерву до 04.03.2025.

04.03.2025 на підставі статті 240 ГПК України судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 р. № 442 прийнято рішення утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» від 29 березня 2017 № 348 унормовано відмінити рішення про реорганізацію Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом її приєднання до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (п. 1 постанови) та ліквідувати Державну санітарно-епідеміологічну службу (п. 2 постанови).

Пунктами 3, 4 вказаної постанови визначено:

- покласти на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників);

утворити комісію з ліквідації Державної санітарно-епідеміологічної служби. Затвердити головою комісії Голову Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Лапу Володимира Івановича. Голові комісії: затвердити її персональний склад; забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Державної санітарно-епідеміологічної служби; поінформувати Кабінет Міністрів України про результати проведеної роботи.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2020 № 2923 «Про затвердження актів приймання-передачі державного нерухомого майна» відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 1998 року № 1482, пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90) та на виконання пункту 3 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06 жовтня 2020 року № 2269 «Про передачу об`єктів права державної власності» затверджено акти приймання-передачі державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі державної установи «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України» та передається на баланс державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України за переліком, що додається.

Відповідно до акту приймання-передачі державного нерухомого майна № 10-20, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2020 № 2923 на баланс Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» передані об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами, зокрема: вул. Миру, 1, смт Варва; вул. Скоропадських, 8, м. Ічня; вул. Покрасівка, 22, м. Ічня; вул. Вишнева, 2, смт Талалаївка та вул. Миру, 23, смт Срібне Чернігівської області.

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02.06.2021 № 1103 «Про деякі питання організаційної діяльності державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» змінено назву державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України на центри контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України згідно з додатком 1 до наказу, пунктом 24 якого назву Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» замінено на Державну установу «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексні номери 291730816, 291976894, 291982230, 292483168, 292467530) на підставі заяв уповноваженої особи від 22.12.2021 та 24.12.2024 за правокористувачем Державною установою «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» зареєстроване право оперативного управління на наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля загальною площею 221,5 кв.м., будівля лабораторії 64,1 кв.м., будівля гаража 161,7 кв.м., які розташовані за адресою: вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська область (номер запису 8363847);

- адмінбудинок, будівлі та споруди загальною площею 297,7 кв.м., які розташовані за адресою: вул. Покрасівка, 22, м. Ічня, Чернігівська область (номер запису 5692884);

- адміністративна будівля, будівлі та споруди загальною площею 64,2 кв.м., які розташовані за адресою: вул. Скоропадських, 8, м. Ічня, Чернігівська область (номер запису 5692048);

- майновий комплекс загальною площею 604,8 кв.м., який розташований за адресою: вул. Вишнева, 2, смт Талалаївка, Чернігівська область (номер запису 5966913);

- нежитлова будівля з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 479,9 кв.м. (кадастровий номер земельної ділянки місця розташування :01:020:0101, площа 0,1867 га), яка розташована за адресою: вул. Миру (колишня Леніна), 23, смт Срібне, Чернігівська обл (номер запису 6519947).

Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вище вказаними адресами за Головним управлінням Держсанепідслужби у Чернігівській області зареєстровано право постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:006:0769 (площею 0,32 га), :01:006:0770 (площею 0,21 га), :01:002:0344 (площею 0,22 га), :01:002:0077 (площею 0,0475 га), :05:001:0255 (площею 0,2653 га) та :01:020:0101 (площею 0,1867 га).

Листами № 11-08/158 від 26.01.2024, № 11-08/160 від 26.01.2024, № 11-08/162 від 26.01.2024, № 11-08/164 від 26.01.2024, № 11-08/166 від 26.01.2024 позивач звернувся до відповідача з клопотанням про припинення права користування спірними земельними ділянками за Головним управлінням Держсанепідемслужби у Чернігівській області.

Листами №11-08/159 від 26.01.2024, № 11-08/161 від 26.01.2024, № 11-08/163 від 26.01.2024, № 11-08/165 від 26.01.2024, № 11-08/167 від 26.01.2024 позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання права користування спірними земельними ділянками Державній установі «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».

13.08.2024 листом № 08-11/1094 позивач звернувся до відповідача з клопотанням про повідомлення причин не розгляду та не надання відповідей на звернення державної установи від 26.01.2024 за №№11-08/158, 11-08/162, 11-08/164,11-08/166 щодо припинення права користування земельними ділянками Головним управлінням Держсанепідемслужби у Чернігівській області та звернень від 26.01.2024 за №№ 11-08/159, 11-08/163, 11-08/165, 11-08/167 щодо надання державній установі права постійного користування відповідними земельними ділянками.

Листом № 1.2-17/4744 від 02.10.2024 відповідач повідомив, що право постійного користування земельною ділянкою не припиняється в разі реорганізації землекористувача, оскільки припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво. Водночас, як зазначає відповідач, з відкритих джерел вбачається, що Головне управління Держпродспоживслужба в Чергнігівській області є правонаступником Головного управління Держсанепідемслужби у Чернігівській області.

Листом Головне управління Держпродспоживслужби в Чергнігівській області №01-08-23/1564 від 18.04.2024 з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 348 повідомило, що оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення щодо подальшого використання Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чергнігівській області нерухомого майна, що обліковувалося на балансі Головного управління Держсанепідемслужби у Чернігівській області, то й Головне управління Держпродспоживслужби в Чергнігівській області не є правонаступником його майна.

У матеріалах справи наявні Розпорядження Новгород-Сіверської районної військової адміністрації Чернігівської області № 33 від 27.02.2024, № 34 від 27.02.2024, № 35 від 27.02.2024, а також Корюківської районної державної адміністрації № 119 від 27.09.2024 «Про припинення та надання права постійного користування земельними ділянками», відповідно до яких припинено Головному управлінню Держсанепідемслужби у Чернігівській області відповідними земельними ділянками державної власності та надано Державній установі «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» право постійного користування відповідними земельними ділянками державної власності.

Отже, причиною виникнення спору є невизнання відповідачем переходу до позивача права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку з наявністю запису в ЄДР про «припинення за рішенням про реорганізацію» попереднього користувача - Головного управління Держсанепідемслужи у Чернігівській області та неприйняття рішення про надання цього права позивачу.

Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє право постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходяться належні йому об`єкти нерухомого майна.

Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права та земельного законодавства.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання наявності чи відсутності права.

Згідно з приписами статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до частини 1 статті 13 та частини 1 статті 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 3 ЗК України).

За змістом частини 1, пункту а) частини 2 статті 92 Земельного кодексу України правом постійного користування земельною ділянкою є право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою пунктом в) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.

Вказана підстава є самостійною для припинення права постійного користування.

Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 р. № 442 прийнято рішення утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів унормовано постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (далі Порядок № 1074).

Відповідно до п. 2 указаного Порядку органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Акт Кабінету Міністрів України про можливість забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється, видається після здійснення заходів, пов`язаних з державною реєстрацією утвореного органу виконавчої влади як юридичної особи публічного права, затвердженням положення про нього, структури та штатного розпису його апарату, кошторису та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1074 у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

Головою комісії з ліквідації органу виконавчої влади затверджується посадова особа, визначена Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» від 29 березня 2017 р. № 348, яка набрала чинності 25.05.2017, унормовано відмінити рішення про реорганізацію Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом її приєднання до Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (п. 1 постанови) та ліквідувати Державну санітарно-епідеміологічну службу (п. 2 постанови).

Пунктами 3, 4 вказаної постанови визначено:

- покласти на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників);

- утворити комісію з ліквідації Державної санітарно-епідеміологічної служби. Затвердити головою комісії Голову Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Лапу Володимира Івановича. Голові комісії: затвердити її персональний склад; забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Державної санітарно-епідеміологічної служби; поінформувати Кабінет Міністрів України про результати проведеної роботи.

У разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України приймає рішення щодо подальшого використання нерухомого майна органу виконавчої влади, що ліквідується, та визначає суб`єкта управління підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління такого органу. (п. 6, 7 Порядку № 1074).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.11.2024 стосовно Головного управління Держсанепідслужби у Чернігівській області вбачається, що 12.07.2017 реєстратором управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голован О.Г. проведена державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації (номер запису 0008639).

Одним з основних принципів державної реєстрації, визначених пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Статтею 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» від 29 березня 2017 р. № 348 опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» від 25.05.2017 № 95, журналі «Офіційний вісник» від 02.06.2017, № 43, стор. 10, стаття 1329, код акта 86077/2017 (офіційні видання), що свідчить про доступність зазначеного акту.

З огляду на викладене, державна реєстрація припинення Головного управління Держсанепідслужби у Чернігівській області в результаті її реорганізації проведена всупереч вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» від 29 березня 2017 р. № 348.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 437-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства охорони здоров`я» вирішено передати цілісні майнові комплекси державних установ та організацій за переліком згідно з додатком із сфери управління Державної санітарно-епідеміологічної служби до сфери управління Міністерства охорони здоров`я.

Як встановлено судом, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2020 № 2923 «Про затвердження актів приймання-передачі державного нерухомого майна» відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності... та на виконання пункту 3 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06 жовтня 2020 року № 2269 «Про передачу об`єктів права державної власності» затверджено акти приймання-передачі державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі державної установи «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України» та передається на баланс державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України за переліком, що додається.

Відповідно до акту приймання-передачі державного нерухомого майна № 10-20, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2020 № 2923 на баланс Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» передані об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами, зокрема: вул. Миру, 1, смт Варва; вул. Скоропадських, 8, м. Ічня; вул. Покрасівка, 22, м. Ічня; вул. Вишнева, 2, смт Талалаївка та вул. Миру, 23, смт Срібне.

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02.06.2021 № 1103 «Про деякі питання організаційної діяльності державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» змінено назву державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України на центри контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України згідно з додатком 1 до наказу, пунктом 24 якого назву Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» замінено на Державну установу «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».

Судом встановлено та не заперечено сторонами, що об`єкти нерухомого майна за адресами вул. Миру, 1, смт Варва; вул. Скоропадських, 8, м. Ічня; вул. Покрасівка, 22, м. Ічня; вул. Вишнева, 2, смт Талалаївка та вул. Миру, 23, смт Срібне знаходяться на земельних ділянках державної форми власності з кадастровими номерами :01:006:0770 (площею 0,21 га), :01:006:0769 (площею 0,32 га), :01:002:0077 (площею 0,0475 га), :01:002:0344 (площею 0,22 га) та :05:001:0255 (площею 0,2653 га) та закріплені за позивачем на праві оперативного управління.

Стаття 120 Земельного кодексу України врегульовує підстави та порядок переходу прав на земельну ділянку при переході речових прав на об`єкти нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Так, відповідно до абзацу першого частини 5 статті 120 Земельного кодексу України у разі переходу права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва державної власності, що розміщений на земельній ділянці державної власності, яка перебуває у постійному користуванні попереднього суб`єкта права оперативного управління, господарського відання на такий об`єкт, право постійного користування земельною ділянкою переходить особі, до якої перейшло право оперативного управління, господарського відання на такий об`єкт, крім випадків, коли на земельній ділянці розміщені інші об`єкти нерухомого майна.

Розміщення на земельних ділянках державної форми власності з кадастровими номерами :01:006:0770 (площею 0,21 га), :01:006:0769 (площею 0,32 га), :01:002:0077 (площею 0,0475 га), :01:002:0344 (площею 0,22 га) та :05:001:0255 (площею 0,2653 га) інших об`єктів нерухомого майна, ніж ті, що належать позивачу та мають реєстраційні номери 11, 17, 17, 53 та 51, матеріалами справи не підтверджено.

Отже у розумінні положення наведеної статті у разі переходу права оперативного управління на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на земельній ділянці державної власності, яка перебуває у постійному користуванні попереднього суб`єкта права оперативного управління, право попереднього користувача на земельну ділянку припиняється в силу прямої вказівки закону.

Відтак, чинне земельне законодавство імперативно передбачає перехід прав на земельну ділянку в разі переходу права оперативного управління на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у приписах ст. 120 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, розпорядчий акт власника земельної ділянки, рішення суду та інші обставини, що мають юридичне значення.

Перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Отже, особа, яка набула право на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

На підставі абзацу 2 частини 5 статті 120 Земельного кодексу України внаслідок передання власником нерухомого майна позивачу до позивача перейшло право постійного користування земельною ділянкою у тому ж обсязі та розмірі, що належало попередньому землекористувачу.

Статтею 80 Земельного кодексу України одним із суб`єктів права власності на землю визначено державу, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - зокрема, на землі державної власності.

За приписами частин 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом а) статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин віднесено розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Аналогічне положення закріплено в пункті 2 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до частини 3 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

За змістом частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами частин першої, другої статті 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», у Чернігівській області утворено Прилуцький район (з адміністративним центром у місті Прилуки) у складі територій Варвинської селищної, Ічнянської міської, Ладанської селищної, Линовицької селищної, Малодівицької селищної, Парафіївської селищної, Прилуцької міської, Срібнянської селищної, Сухополов`янської сільської, Талалаївської селищної, Яблунівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» визначено перелік районних державних адміністрацій, що реорганізуються шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ.

Таким чином, Варвинська РДА, Ічнянська РДА, Срібнянська РДА, Талалаївська РДА реорганізувались шляхом приєднання до Прилуцької райдержадміністрації.

Отже, відповідач є власником земельних ділянок площею 0,21 га, кадастровий номер :01:006:0770, розташованою за адресою вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.; площею 0,32 га, кадастровий номер :01:006:0769, розташованою за адресою вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.; площею 0,0475 га, кадастровий номер :01:002:0077, розташованою за адресою вул. Скоропадських (колишня Щорса), 8, м. Ічня, Чернігівська обл.; площею 0,22 га, кадастровий номер :01:002:0344, розташованою за адресою вул. Покрасівка (колишня Червоних партизан), 22, м. Ічня, Чернігівська обл.; площею 0,2653 га, кадастровий номер :05:001:0255, розташованою за адресою вул. Вишнева (колишня К.Маркса), 2, смт Талалаївка, Чернігівська обл.; площею 0,1867 га, кадастровий номер :01:020:0101, розташованою за адресою вул. Миру (колишня Леніна), 23, смт Срібне, Чернігівська обл. і розпорядження (передача) земельними ділянками належить до повноважень Прилуцької районної державної адміністрації.

З огляду на викладене, відповідач необґрунтовано відмовив позивачу в наданні права постійного користування вище вказаними земельними ділянками, чим порушив його речове/цивільне право користування спірними земельним ділянками, на яких знаходяться належні позивачу об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналогічне положення закріплене в статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За визначенням, наведеним у п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У силу вимог ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Однією із загальних засад державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Офіційне визнання і підтвердження державою фактів припинення/виникнення речових прав на нерухоме майно забезпечується шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі поданих документів (ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже відсутність можливості належним чином здійснити державну реєстрацію іншого речового права, а саме права користування земельними ділянками є фактично "позбавленням" позивача власності у розумінні статті 1 Першого протоколу та фактично анулює юридичну підставу, на якій виникло право користування на землю, що становить втручання в зазначене право. У будь-якому випадку, в контексті цієї справи застосовуються ті самі принципи, незалежно від того, чи становило відповідне втручання "позбавлення власності", чи ні. Зокрема, цей захід повинен бути законним і спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами землекористувача (див., серед багатьох інших джерел, зазначене вище рішення у справі "Стреч проти Сполученого Королівства" (Stretch v. the United Kingdom), та справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року).

З урахуванням викладеного в контексті заявлених позовних вимог, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є обґрунтованими, підтверджені належними і допустимими доказами та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст. 2 ГПК України).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог повністю, судовий збір в сумі 18168,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Державною установою «Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (, вул. Любецька, 11а, м. Чернігів, 14000) право постійного користування земельними ділянками, а саме:

- земельною ділянкою площею 0,21 га, кадастровий номер :01:006:0770, розташованої за адресою: вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,32 га, кадастровий номер :01:006:0769, розташованої за адресою вул. Миру, 1, смт Варва, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,0475 га, кадастровий номер :01:002:0077, розташованої за адресою: вул. Скоропадських (колишня Щорса), 8, м. Ічня, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,22 га, кадастровий номер :01:002:0344, розташованої за адресою: вул. Покрасівка (колишня Червоних партизан), 22, м. Ічня, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,2653 га, кадастровий номер :05:001:0255, розташованої за адресою: вул. Вишнева (колишня К.Маркса), 2, смт Талалаївка, Чернігівська обл.;

- земельною ділянкою площею 0,1867 га, кадастровий номер :01:020:0101, розташованої за адресою: вул. Миру (колишня Леніна), 23, смт Срібне, Чернігівська обл.

3. Стягнути з Прилуцької районної державної адміністрації (, вул. Київська, 220, м. Прилуки, Чернігівська обл., 17500) на користь Державної установи Чернігівський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України (, вул. Любецька, 11а, м. Чернігів, 14000) судовий збір в сумі 18168,00 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці на підставі наказу голови Господарського суду Чернігівської області "Про надання відпустки" від 12.03.2025 № 33 повне рішення складено 17.03.2025.

Суддя Т.О.Кузьменко