ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2025 р. Справа№ 910/5724/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.

представників сторін:

від позивача (стягувача): Кологойда О.В.

від відповідача (боржника): Михалевич М.М.

від ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024

за результатами розгляду скарги Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов`язання вчинити певні дії

у справі №910/5724/23 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Кінто»

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 2 310 565, 25 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 відмовлено у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

До початку розгляду скарги по суті (14.11.2024) від представника ПрАТ «Кінто» надійшла заява, в якій скаржник, окрім раніше заявлених вимог просив, зокрема, визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. від 12.09.2024 про зупинення виконавчих дій та зобов`язати поновити виконавчі дії за виконавчими провадженнями ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7.

Суд, дослідивши вказану заяву, вважав за необхідне долучити її до матеріалів справи, проте, залишити її без розгляду, оскільки за своєю суттю вона є заявою про одночасну зміну предмету та підстав скарги.

Також відмовляючи у задоволенні скарги суд вказав, що дії державного виконавця з винесення постанов про зупинення вчинення виконавчих дій є правомірними та такими, що вчинені на підставі, у порядку та в межах повноважень, передбаченими законом. Суд зазначив, що боржник належним чином повідомив виконавця про внесення Товариства до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

З приводу вимог скарги про визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця щодо ненакладення арешту на грошові кошти боржника та зобов`язання виконавця поновити виконавчі дії суд виходив з того, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7, відтак, виконавець обмежений вчиняти активні дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду на підставі Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі, накладати арешти на грошові кошти ПАТ «Укрнафта». Крім того, суд розглянув вимогу скаржника про накладення арешту на грошові кошти боржника в межах виконавчого провадження, за результатами розгляду якої суд прийшов до висновку про відмову у її задоволенні посилаючись на те, що накладення арешту на кошти та майно боржника є виключною компетенцією державного/приватного виконавця, відтак, судова компетенція в даному випадку обмежується розглядом скарги на дії (бездіяльність) виконавця, але не виконанням його функцій.

Також суд врахував визначене законодавцем право суду на забезпечення виконання рішення суду, а саме - у відповідності до п. 6 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд вказав, що у даному випадку заява стягувача, подана на підставі ч. 327 ГПК України, фактично зводиться до вчинення судом виконавчої дії, що є втручанням у компетенцію органів ДВС та за наявності підстав для зупинення виконавчого провадження, а тому положення цієї статті не можуть бути застосовані судом у спірних відносинах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Кінто» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу ПрАТ «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. (в редакції заяви від 14.11.2024) задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця не є позовною заявою, тому вважає нерелевантним посилання суду на ч. 3 ст. 46 ГПК України та правові позиції Верховного Суду в частині зміни предмета та підстав позову. Скаржник має право до початку розгляду скарги по суті подати заяву про зміну прохальної частини скарги. ПрАТ «КІНТО» подало заяву від 14.11.2024 до початку розгляду скарги по суті з метою поновлення порушених прав стягувача та їх ефективного захисту. Апелянт вказує, що ним наведено додаткове нормативне і фактичне обґрунтування в частині вжиття заходів забезпечення позову на стадії виконання судового рішення та надано докази сплати судового збору за подання цієї заяви про забезпечення позову. Підстави скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. залишились без змін. Таким чином апелянт вважає протиправною ухвалу суду першої інстанції в частині залишення заяви від 14.11.2024 без розгляду та відмови в її задоволенні.

Також скаржник наголошує, що в період з 24.07.2024 по 12.09.2024 державний виконавець Мороз Л.Є. зобов`язана була вчиняти всі необхідні дії у виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11. Натомість матеріали виконавчих проваджень свідчать, що виконавцем не вчинялись жодні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Апелянт зауважує, що державний виконавець має вчиняти всі необхідні дії в інтересах стягувача щодо повного та своєчасного виконання судового рішення, а не обмежитись формальним винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, та витрат виконавчого провадження. Матеріали виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 не містять доказів, що державний виконавець Мороз Л.Є. вживала заходів щодо встановлення майна та коштів, що належать боржнику від інших осіб, та звертала стягнення на грошові кошти та майно таких третіх осіб для забезпечення виконання рішення суду у справі №910/5724/23.

Скаржник також зазначає, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили є обов`язком боржника, добровільно його виконати, не чекаючи пред`явлення наказу до примусового виконання. Боржник не надав до суду жодного доказу або пояснень, що йому перешкоджає виконати судове рішення та зобов`язання з виплати частини чистого прибутку за 2020 рік на користь стягувача, яке є простроченим з 02.07.2021 року, тобто задовго до введення воєнного стану та внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження», які обмежують стягнення з таких боржників як ПАТ «Укрнафта» під час воєнного стану. У скарзі ПрАТ «Кінто» зазначило про наявність грошових коштів у боржника та їх вибіркове використання всупереч законним інтересам стягувача. Однак, апелянт вказує, що суд на ці доводи уваги не звернув, чим посилив впевненість боржника, що можна роками не виконувати судові рішення, маючи достатньо фінансових ресурсів, і неправомірно користуватись чужими грошовими коштами.

Апелянт зауважує, що заходами примусового виконання рішення суду, передбачені статтями 10, 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» є арешт грошових коштів та майна боржника та звернення на них стягнення. Матеріали справи та виконавчих проваджень не містять жодної постанови про звернення стягнення на майно боржника за період з 24.07.2024 по 12.09.2024. Матеріали справи та виконавчих проваджень ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 також свідчать, що державний виконавець Мороз Л.Є. не зверталась до суду у порядку, встановленому Законом «Про виконавче провадження», а також не вживала заходи до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Крім того, апелянт зазначає, що механізм вжиття заходів забезпечення на стадії виконання рішення суду в порядку, визначеному ч. 6 ст. 327 ГПК та статтею 137 ГПК України, не тотожний вчиненню виконавчих дій у виконавчих провадженнях у порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», а спрямований на забезпечення виконання рішення суду, якщо є обставини, які свідчать про ризик невиконання такого рішення суду в майбутньому. При цьому вказує, що вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» у порядку ст. 137 ГПК України та ч. 6 ст. 327 ГПК України є повноваженням суду, а не державного виконавця.

Таким чином, апелянт вважає, що відмова суду у вжитті в порядку ст. 137 ГПК України та ч. 6 ст. 327 ГПК України такого заходу забезпечення на стадії виконання рішення суду як накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» у національній і іноземній валютах, інші цінності на рахунках Публічного акціонерного товариства «Укрнафота» у банках та інших фінансових установах в межах загальної суми стягнення 2310511, 25 грн., яка є безспірною відповідно до рішень судів у справі №910/5724/23 є неправомірною.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, іншими учасниками справи не було надано відзиви на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткові пояснення Приватного акціонерного товариства «Кінто»

19.02.2025 та 27.02.2025 Приватне акціонерне товариство «Кінто» подало додаткові пояснення у яких наголосило, зокрема, на тому, що скаржник не просив суд зобов`язати державного виконавця накласти арешт на грошові кошти боржника. Скаржник подав заяву про застосування судом заходів забезпечення на стадії виконання судового рішення в порядку ст.ст. 137-140, ч. 6 ст. 327 ГПК України, оплачену судовим збором, оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, маючи значний розмір чистого прибутку і неправомірно користується грошовими коштами стягувача, що є окремим процесуальним інститутом і належить до дискреційних повноважень суду.

Також зазначив, що надана відповідачем (боржником) з клопотанням від 26.02.2025 постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного

господарського суду від 27.01.2020 року у справі №12/204/09 як раз підтверджує, а не спростовує правову позицію стягувача (позивача), що на стадії виконання судового рішення суд може вживати заходи забезпечення на підставі ч. 6 ст. 327 ГПК України в порядку визначеному ст.ст. 137-140 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 справу №910/5724/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5724/23.

23.12.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5724/23.

У зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Суліма В.В. з 23.12.2024 по 10.01.2025, Майданевича А.Г. з 30.12.2024 по 12.01.2025, та Коротун О.М. з 30.12.2024 по 10.01.2025, розгляд апеляційної скарги призначено після виходу суддів із відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Кінто» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 та призначено справу до розгляду на 10.02.2025.

У судових засіданнях від 10.02.2025 та 24.02.2025 було оголошено перерви у розгляді справи №910/5724/23 до 24.02.2025 та 03.03.2025 відповідно.

Явка представників сторін

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання, призначене на 03.03.2025, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення електронного документу до електронного суду, наявну у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаного учасника справи.

Позиції учасників справи

Представник Приватного акціонерного товариства «Кінто» у судовому засіданні апеляційної інстанції 03.03.2025 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу ПрАТ «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. (в редакції заяви від 14.11.2024), задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 03.03.2025 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду від 21.11.2024 у справі №910/5724/23 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі №910/5724/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2024 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» грошові кошти у сумі 2 310 511,25 грн, а саме: 74 893,21 грн на рахунок НОМЕР_1 в AT «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658 відкритий для обліку операцій з активами Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду «КІНТО-Класичний»; 1 582 889,53 грн на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658 Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4»; 652 782,51 грн на рахунок НОМЕР_3 в AT «ПІРЕУС БАНКМКБ», МФО 300658 Публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-5».

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5724/23 Господарським судом м.Києва 08.01.2024 видано накази про примусове виконання судового рішення. Накази дійсні для пред`явлення до виконання до 19.12.2026.

Стягувач звертався до боржника (Публічного акціонерного товариства Укрнафта») з вимогою (вих. 108 від 27.02.2024) про виконання рішення суду у справі 910/5724/23/23. Однак, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату подання цієї скарги, заборгованість Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» не погашена.

17.07.2024 ПрАТ «КІНТО» звернулось до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просив невідкладно закласти арешт на грошові кошти боржника на рахунках в банківських установах в межах загальної суми стягнення 2 330 511,25 грн.

Постановами головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мороз Л.Є. відкрито виконавчі провадження ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 від 14.07.2024.

Постановами від 12.09.2024 року зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 на підставі пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає зупинення виконавчих дій у період воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 23.03.2023 №52 ПАТ «Укрнафта» було включено до Переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

04.11.2024 Приватне акціонерне товариство «Кінто» (далі - ПрАТ «Кінто», скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. (далі - державний виконавець), у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», незаконно винесла постанови від 12.09.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11, відкритих на примусове виконання рішення суду у даній справі, а також вчинила бездіяльність щодо ненакладення арешту на грошові кошти боржника.

У своїй скарзі ПрАТ «Кінто» просило:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л.Є. щодо зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 постановами від 12.09.2024 та бездіяльність щодо ненакладення арешту на грошові кошти на рахунках боржника в межах загальної суми стягнення та невчинення інших дій щодо примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 у справі № 910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. усунути допущене порушення (поновити порушене право ПрАТ «Кінто») шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 та вчинення дій по примусовому виконанню наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 у справі № 910/5724/23 передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

- накласти арешт на грошові кошти ПрАТ «Кінто» у національній і іноземних валютах, інші цінності на рахунках ПАТ «Укрнафта» у банках та інших фінансових установах в межах загальної суми стягнення 2 231 511,25 грн.

14.11.2024 до початку розгляду скарги по суті від представника ПрАТ «Кінто» надійшла заява, в якій скаржник, крім раніше заявлених вимог просив, зокрема, визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. від 12.09.2024 про зупинення виконавчих дій та зобов`язати поновити виконавчі дії за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11.

Суд, дослідивши заяву від 14.11.2024, долучив її до матеріалів справи, проте, залишив її без задоволення, оскільки за своєю суттю вона є заявою про одночасну зміну предмету та підстав скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 відмовлено у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов`язання вчинити певні дії.

Також відмовляючи у задоволенні скарги суд вказав, що дії державного виконавця з винесення постанов про зупинення вчинення виконавчих дій є правомірними та такими, що вчинені на підставі, у порядку та в межах повноважень, передбаченими законом. Суд зазначив, що боржник належним чином повідомив виконавця про внесення Товариства до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Суд зазначив, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7, відтак, виконавець обмежений вчиняти активні дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду на підставі Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі, накладати арешт на грошові кошти ПАТ «Укрнафта».

Крім того, суд розглянув вимогу скаржника про накладення арешту на грошові кошти боржника в межах виконавчого провадження, за результатами розгляду якої суд прийшов до висновку про відмову у її задоволенні посилаючись на те, що накладення арешту на кошти та майно боржника є виключною компетенцією державного/приватного виконавця, відтак, судова компетенція в даному випадку обмежується розглядом скарги на дії (бездіяльність) виконавця, але не виконанням його функцій.

Крім того, суд врахував визначене законодавцем право суду на забезпечення виконання рішення суду, а саме - у відповідності до п. 6 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд вказав, що у даному випадку заява стягувача, подана на підставі ч.6 ст. 327 ГПК України, фактично зводиться до вчинення судом виконавчої дії, що є втручанням у компетенцію органів ДВС та за наявності підстав для зупинення виконавчого провадження, а тому положення цієї статті не можуть бути застосовані судом у спірних відносинах.

Проте, Північний апеляційний господарський суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Приписами статті 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До початку розгляду скарги по суті (14.11.24) від представника ПрАТ «Кінто» надійшла заява, в якій скаржник, окрім раніше заявлених вимог просив, зокрема, визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. від 12.09.2024 про зупинення виконавчих дій та зобов`язати поновити виконавчі дії за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11.

Так, у поданій заяві скаржник, окрім вже заявлених вимог про: визнання неправомірними дій виконавця щодо зупинення виконавчих дій та бездіяльності щодо ненакладення арешту на грошові кошти боржника; зобов`язання виконавця поновити виконавчі дії; накладення арешту на грошові кошти боржника в межах суми стягнення, скаржник також просить: скасувати постанови державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій та зобов`язати поновити виконавчі дії; накласти арешт на майно боржника в межах відкритих виконавчих проваджень на підставі ст. 327 ГПК України (в цій частині вимог заявник сплатив судовий збір за таку вимогу). Одночасно з цим скаржник у своїй заяві додав і нові підстави скарги, доповнивши їх обґрунтуваннями щодо нових вимог, які підлягають перевірці судом.

Розділом VI ГПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» визначено окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Як визначено в ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Особливі вимоги до форми та змісту такої скарги вказаною нормою та нормами розділу VI ГПК України не визначені.

При цьому, скарга на дії або бездіяльність державного виконавця не є заявою по суті, оскільки виключний перелік заяв по суті визначений ч.2 ст.161 ГПК України, відповідно до якої заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 3 статті 46 ГПК України вбачається, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

За своєю правовою природою скарга є заявою з процесуальних питань, враховуючи, що вона стосується окремої стадії господарського процесу, а саме виконання рішення господарського суду.

Отже, подана представником ПрАТ «Кінто» заява від 14.11.2024 не є позовною заявою та до неї не може застосуватись положення ч.3 ст. 46 ГПК України, на які помилково посилався суд першої інстанції, вказавши на одночасно зміну предмету та підстав фактично нової скарги.

Водночас, колегією суддів встановлено, що вищезазначена заява фактично є новою скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення з наведенням нових підстав та обґрунтувань.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 341 ГПК України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Ураховуючи встановлені обставини щодо дати звернення з новою скаргою до суду (14.11.2024), дати, коли скаржник довідався про порушення його прав (28.10.2024) колегія суддів вважає, що скарга на дії приватного виконавця була подана представником ПрАТ «Кінто» із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про залишення такої скарги від 14.11.2024 без розгляду, але з підстав пропуску десятиденного строку, визначеного пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України та відсутності клопотання про поновлення процесуального строку на подання відповідної скарги.

Щодо вимог скарги від 04.11.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядає справу як суд першої інстанції (статті 327 ГПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним по відношенню до інших законодавчих актів при вирішення питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вказаною статтею визначені обов`язки та права виконавця, зокрема, виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які установлені виконавчим документом.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною статтею встановлені обов`язки та права виконавця, зокрема виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі №910/5724/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2024 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» грошові кошти у сумі 2 310 511,25 грн, а саме: 74 893,21 грн на рахунок НОМЕР_1 в AT «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658 відкритий для обліку операцій з активами Відкритого диверсифікованого пайового інвестиційного фонду «КІНТО-Класичний»; 1 582 889,53 грн на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», МФО 300658 Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4»; 652 782,51 грн на рахунок НОМЕР_3 в AT «ПІРЕУС БАНКМКБ», МФО 300658 Публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-5». Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ПрАТ «Кінто» витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн та судовий збір у сумі 27 726, 78 грн.

На виконання вказаного судового рішення Господарським судом міста Києва 08.01.2024 було видано відповідні накази, які були пред`явлені стягувачем до Шевченківського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції на примусове виконання.

24.07.2024 державний виконавець виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11, а також постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у кожному з них. В указаних постановах виконавець зобов`язав боржника (ПАТ «Укрнафта») протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно, попередив про відповідальність за неподання такої декларації, внесення до неї неправдивих відомостей та стягнув з боржника виконавчий збір.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2024 державним виконавцем були винесені постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 у зв`язку з включенням боржника до переліку підприємств, за якими виконавчі провадження зупиняються на період дії воєнного стану.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан.

Згідно з п. 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового військовослужбовців, його перерахунку, щодо військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу/визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Відповідно до Порядку визначення підприємств оборонно-промислового комплексу, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 101, перелік підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, визначається Мінстратегпромом, яке протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви та доданих до неї документів забезпечує їх розгляд та приймає рішення про включення або про відмову у включенні підприємства до переліку, про що видається відповідний наказ. Копія наказу надсилається заявнику протягом п`яти робочих днів з дня прийняття відповідного рішення з дотриманням вимог Законів України «Про інформацію», «Про державну таємницю» разом із супровідним листом (пункт 9 Порядку). Копії рішення про виключення підприємства з переліку надсилаються органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю та заявнику (п. 11 Порядку).

Таким чином, факт внесення підприємства до переліку є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, за умови дотримання процедури: повідомлення виконавця про наявність таких обставин (надсилання боржником копії наказу) і прийняття державним виконавцем постанови.

Судом першої інстанції вказано, що згідно з Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 52 від 23.03.2023 Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» було включене до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Абзац перший частини четвертої ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, боржник, який включений до переліку боржників - підприємств оборонно-промислового комплексу, зобов`язаний невідкладно письмово повідомити виконавця, який має зупинити вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Судом першої інстанції зазначено, що матеріали справи свідчать, що боржник (ПАТ «Укрнафта») про відповідні обставини повідомив державного виконавця, надіславши лист № 01/01/07/01/02-02/01/1294 від 27.03.2023 (зареєстрований у Шевченківському відділі ДВС ЦМУ МЮ м. Києві під № 13418 від 31.03.2023), тобто дотримався порядку, визначеного чинним законодавством на час спірних правовідносин, у зв`язку з чим і були винесені постанови про зупинення виконавчих проваджень ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11. Тому, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця з винесення постанов про зупинення вчинення виконавчих дій є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в порядку та в межах повноважень, передбаченими законом.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, з огляду на таке.

Суд першої інстанції визнав, що матеріали справи не містять доказів вчинення інших дій в період між 24.07.2024 року (відкриття виконавчих проваджень) та 12.09.2024 (зупинення виконавчих проваджень), крім винесення 24.07.2024 постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 в яких виконавець зобов`язав боржника (ПАТ «Укрнафта») протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно, попередив про відповідальність за неподання такої декларації, внесення до неї неправдивих відомостей, а також винесення 24.07.2024 року постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у кожному з них у виконавчих провадженнях з примусового виконання судового рішення за наказами у справі № 910/5724/23, виданими Господарським судом міста Києва.

Лист № 01/01/07/01/02-02/01/1294 від 27.03.2023 боржника ПАТ «Укрнафта» (зареєстрований у Шевченківському відділі ДВС ЦМУ МЮ м. Києві під № 13418 від 31.03.2023), адресований начальнику Шевченківського ВДВС ЦМУ Мінюсту, а не державному виконавцю Мороз Л.Є. та надісланий боржником задовго до відкриття 24.07.2024 виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7. Суд першої інстанції оцінив як належний доказ повідомлення боржником державного виконавця про наявність підстав для зупинення виконавчих дій у вказаних виконавчих провадженнях. Однак, боржник не повідомляв державного виконавця у виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 про наявність обставин, які станом на 12.09.2024 є підставою для зупинення виконавчих дій, а державний виконавець Мороз Л.Є. не перевіряла вказаних обставин.

Як свідчать матеріали виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7, надані на вимогу суду державним виконавцем Мороз Л.Є. у матеріалах виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 немає ні листа № 01/01/07/01/02-02/01/1294 від 27.03.2023, ні Наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 52 від 23.03.2023, ні доказів перевірки чинності цього Наказу станом на 12.09.2024.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що повідомлення має направлятись, за приписами ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, а тому боржник належним чином повідомив виконавця (листом від 27.03.2023 на адресу Шевченківського ВДВС ЦМУ Мінюсту) про внесення Товариства до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції невірно трактує норму ст.19 вказаного вище Закону, а саме відповідно до абзацу першого частини четвертої ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. Тобто, саме сторони виконавчого провадження в рамках певного виконавчого провадження зобов`язані повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником у рамках конкретної справи.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2024 стягувач просив невідкладно накласти арешт на грошові кошти боржника на рахунках в банківських установах в межах загальної суми стягнення 2330511,25 грн. та зазначив банківські установи в яких відкрито такі рахунки.

Проте, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мороз Л.Є. під час відкриття виконавчого провадження 24.07.2024 та впродовж майже двох місяців ведення виконавчого провадження до зупинення виконавчих дій 12.09.2024 арешт на грошові кошти боржника не було накладено, письмових пояснень державного виконавця Мороз Л.Є. матеріали даної справи не містить.

Таким чином, у період з 24.07.2024 по 12.09.2024 року державний виконавець Мороз Л.Є. зобов`язана була вчиняти всі необхідні дії у виконавчих провадженнях ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11. Натомість матеріали виконавчих проваджень свідчать, що виконавцем не вчинялись жодні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Доказів вчинення інших дій у вказаних виконавчих провадженнях з примусового виконання судового рішення за наказами у справі № 910/5724/23, виданими Господарським судом міста Києва, матеріали справи не містять.

Державний виконавець має вчиняти всі необхідні дії в інтересах стягувача щодо повного та своєчасного виконання судового рішення, а не обмежитись формальним винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №910/10733/22, у п. 38 прямо зазначено, що до винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та законом.

У справі, що переглядається, відсутні докази, які б підтверджували, що боржник письмово повідомляв державного виконавця у ВП № НОМЕР_4, ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6, ВП № НОМЕР_7 про Наказ Мінстратегпром про включення його до Переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану, і прийняття виконавцем постанови про зупинення вчинення виконавчих дій. Подання суду відповідного наказу про включення боржника до Переліку при розгляді скарги стягувача на бездіяльність виконавця не виключає необхідність прийняття виконавцем відповідного рішення, що породжує відповідні правові наслідки. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, в якій може зобов`язати виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Суд не має компетенцію приймати рішення, вчиняти виконавчі дії замість виконавця.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення вимог скаржника в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. щодо зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 від 12.09.2024 та бездіяльності під час примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 у справі № 910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

А також зобов`язання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право Приватного акціонерного товариства «КІНТО» шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 та вчинення дій за примусовим виконанням наказів Господарського суду м.Києва від 08.01.2024 року у справі №910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд розглянув вимогу скаржника про накладення арешту на грошові кошти боржника в межах виконавчого провадження, за результатами розгляду якої суд прийшов до висновку до правильного висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях ст.ст. 136-140 ГПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої статті 136 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339 ГПК України).

Отже, положення статей 136-140 ГПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 339 - 343 ГПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №752/26606/18.

Проте, накладення арешту на кошти та майно боржника в межах виконавчого провадження є процедурою, що регулюється Законом України «Про виконавче провадження» і здійснюється виконавцем у встановленому порядку (ст. 56 вказаного Закону).

Відповідно до частини 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного дня після виявлення майна.

Тобто, згідно з наведеними приписами правових норм накладення арешту на кошти та майно боржника є виключною компетенцією державного/приватного виконавця, відтак, судова компетенція в даному випадку обмежується розглядом скарги на дії (бездіяльність) виконавця, але не виконанням його функцій.

Разом з тим, судом враховано визначене законодавцем право суду на забезпечення виконання рішення суду, а саме - у відповідності до ч. 6 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.

У даному випадку подана стягувачем скарга на дії державного виконавця, подана на підставі ч. 6 ст.327 ГПК України, фактично зводиться до вчинення судом виконавчої дії, що є втручанням в компетенцію органів ДВС.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.10.2021 у справі № 914/2022/17 суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині щодо накладення арешту на грошові кошти боржника задоволенню не підлягає.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що він не просив суд зобов`язати державного виконавця накласти арешт на грошові кошти боржника, а подав заяву про застосування судом заходів забезпечення на стадії виконання судового рішення в порядку ст.ст. 137-140, ч. 6 ст. 327 ГПК України, оплачену судовим збором, що є окремим процесуальним інститутом і належить до дискреційних повноважень суду, оскільки подана заява скаржника залишена без розгляду та не розглядалась судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини та враховуючи бездіяльність державного виконавця, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/5724/23 частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов`язання останнього усунути допущене порушення шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 та вчинення дій за примусовим виконанням наказів Господарського суду м.Києва від 08.01.2024 року у справі №910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». В іншій частині скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/5724/23 без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Кінто» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 підлягає частковому задоволенню. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. задовольнити частково, визнавши неправомірними дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 від 12.09.2024 та бездіяльність під час примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 у справі № 910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». А також зобов`язавши державного виконавця усунути допущене порушення (шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 та вчинення дій за примусовим виконанням наказів Господарського суду м.Києва від 08.01.2024 року у справі №910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». В іншій частині скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п.2.ч.1 ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 скасувати частково.

3. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто» на дії (бездіяльність) державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Л.Є. задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мороз Лесі Євгеніївни щодо зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 від 12.09.2024 та бездіяльність під час примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024 у справі № 910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право Приватного акціонерного товариства «КІНТО» (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 25- Б, ідентифікаційний ), шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_8, ВП НОМЕР_9, ВП НОМЕР_10, ВП НОМЕР_11 та вчинення дій за примусовим виконанням наказів Господарського суду м.Києва від 08.01.2024 року у справі №910/5724/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В іншій частині скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/5724/23 без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 422,40 грн. покласти на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Межрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м.Київ).

4. Матеріали справи №910/5724/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова підписана 17.03.2025 у зв`язку із знаходженням судді Коротун О.М. у відпустці з 10.03.2025 по 14.03.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім