РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/37/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами спрощеного позовного провадження, в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат",

вул. Єдності, 171-Б, м. Харків, 61176;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Зайцева Олександра Олександровича ,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 221099,86 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Зайцев О.О. - особисто.

17.01.2025, Товариством з обмеженою відповідальністю "Салтівський м`ясокомбінат" (далі - ТОВ "Салтівський м`ясокомбінат" поданий позов до фізичної особи - підприємця Зайцева Олександра Олександровича (далі - ФОП Зайцев О.О. ) про стягнення 221099,86 грн заборгованості по орендним платежам за період з грудня 2022 по грудень 2024 років та витрат по утриманню орендованого майна за період з грудня 2022 по грудень 2023 років. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди № 07-12-2022 від 07.12.2022 в частині внесення періодичних платежів за оплатне строкове користування нежитловим приміщенням, торгівельним павільйоном, загальною площею 20 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі № 927/37/25 за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначив на 19.02.2025, в яке викликав повноважного представника позивача, про що постановив ухвалу від 21.01.2025.

При відкритті провадження в справі суд установив сторонам процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору в порядку статей 165 - 167, 178, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач не скористався правом на подачу письмового відзиву на позов у встановлений судом строк.

19.02.2025, у судове засідання прибув повноважний представник позивача, участь якого забезпечена в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, ухвалою від 27.01.2025.

Відповідач у судове засідання не прибув, натомість, письмово клопотав відкласти розгляд справи на іншу дату, мотивуючи тим, що наразі перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує додатковий час для ознайомлення з матеріалами справи.

Суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи по суті на 10.03.2025, про що відповідач повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України, засобами поштового зв`язку, за адресою його реєстрації згідно з відомостями внесеними до ЄДРПОУ (витяг з якого сформований судом та залучений до матеріалів справи).

10.03.2025, у судове засідання прибув відповідач; позивач у судове засідання не прибув, натомість, письмово клопотав відкласти розгляд справи на іншу дату, мотивуючи, неможливістю забезпечити участь свого представника в даному судовому засіданні, оскільки останній приймає участь в судовому розгляді іншої справи.

Згідно з частиною 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За висновком суду, позивач як юридична особа не був позбавлений можливості прийняти участь у даному судовому засіданні через свого керівника (в порядку самопредставництва юридичної особи) або залучити до участі в справі іншого представника, оскільки завчано був повідомлений про те, що розгляд даної справи призначений по суті на 10.03.2025.

Суд не вбачає поважності причин не прибуття представника позивача в судове засідання по розгляду спору по суті, а тому беручи до уваги граничні строки розгляду наявного спору (справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження), відхилив клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

10.03.2025, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог, наголосивши, що фактично спірне приміщення не було прийняте ним у користування, оскільки було пошкоджено та не могло бути використане за своїм цільовим призначенням.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

Предметом розгляду в даній справі є майнова вимога ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» (позивача) до ФОП Зайцева О.О. (відповідача) про стягнення 221099,86 грн заборгованості по орендним платежам за період з грудня 2022 по грудень 2024 років та витрат по утриманню орендованого майна за період з грудня 2022 по грудень 2023 років.

Підставою позову є порушення відповідачем умов договору оренди від 07.12.2022 № 07-12-2022, в частині своєчасного розрахунку за строкове оплатне користування орендованим майном, торгівельним павільйоном, загальною площею 20,00 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , та відшкодування витрат з утримання цього майна.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору оренди від 07.12.2022 № 07-12-2022, у період з грудня 2022 по грудень 2023 років, виставив відповідачу наступні рахунки - фактури: № 0000 - 124516 від 13.12.2022 на суму 16451,61 грн (за перший та останній місяці оренди); № 0000 - 123118 від 12.01.2023 на суму 6174,59 грн (відшкодування дозволу на використання ТМ (роялті); відшкодування витрат з утримання земельної ділянки); № 0000 - 022367 від 15.02.2023 на суму 14025,41 грн (оренда за січень 2023 року; відшкодування дозволу на використання ТМ (роялті)); № 0000 - 010903 від 20.02.2023 на суму 1974,59 грн (оренда за лютий 2023 року); № 0000 - 123866 від 06.03.2023 на суму 1236,64 грн (відшкодування витрат за електроенергію за лютий 2023 року); № 0000 - 133122 від 07.04.2023 на суму 6051,36 грн (оренда за березень 2023 року; відшкодування витрат за електроенергію); № 0000-044000 від 10.05.2023 на суму 11309,84 грн (оренда за квітень 2023 року; відшкодування витрат за електроенергію); № 0000-106111 від 06.06.2023 на суму 10000,00 грн (оренда за травень 2023 року); № 0000-123857 від 07.07.2023 на суму 13839,35 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за червень 2023 року); № 0000-123868 від 07.07.2023 на суму 651,36 грн (відшкодування витрат за електроенергію); № 0000-073452 від 07.08.2023 на суму 12617,58 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за липень 2023 року); № 0000-083503 від 08.09.2023 на суму 13301,16 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за серпень 2023 року); № 0000-093256 від 09.10.2023 на суму 12718,66 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за вересень 2023 року); № 0000-110041 від 31.10.2023 на суму 2666,81 грн (відшкодування витрат за електроенергію в жовтні 2023 року); № 0000-110040 від 31.10.2023 на суму 10000,00 грн (оренда за жовтень 2023 року); № 0000-11001 від 01.12.2023 на суму 17462,33 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за листопад 2023 року); № 0000-123321 від 04.01.2024 на суму 16632,77 грн (оренда та відшкодування витрат за електроенергію за грудень 2023 року).

За п. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

За частинами 1, 6 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 4 статті 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами 07.12.2022 був укладений договір оренди № 07-12-2022, за умовами якого (пункти 1.1., 2.1.) ТОВ «Салтівський м`ясний комбінат» (далі - орендодавець) передає ФОП Зайцеву О.О. (далі - орендар) у строкове платне користування без права викупу торгівельний павільйон (далі - об`єкт оренди), загальною площею 20,00 кв. м., на строк визначений в п. 6.1. цього Договору, за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення майна, що орендується, розміщення магазину з продажу продовольчих товарів. Технічний стан та інші характеристики приміщення, що передається в оренду на умовах цього Договору, перелік обладнання, що передається в оренду, його стан, а також показники всіх лічильників комунальних послуг, що надаються орендареві на об`єкті оренди, зафіксовані в акті прийому - передачі (додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього Договору, і повністю задовольняють орендаря.

Факт передачі об`єкта оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, що підписується сторонами. У момент підписання акту прийому-передачі в оренду об`єкта оренди, орендодавець передає орендареві ключі від об`єкта оренди.

Відповідач у судовому засіданні 10.03.2025 підтвердив факт підписання договору оренди від 07.12.2022 № 07-12-2022, натомість, заперечував факт виконання сторонами цього Договору, зокрема, прийняття ним спірного приміщення в оренду, оскільки об`єкт оренди був пошкодений та не міг бути використаний за своїм цільовим призначенням.

Суд установив, що в матеріалах справи відсутній акт прийому - передачі в оренду торгівельного павільйону, загальною площею 20,00 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , необхідність підписання якого сторонами визначена умовами Договору оренди № 07-12-2022 (пункти 1.1., 2.1., 2.2., 10.1.), та який має бути невід`ємною частиною цього Договору.

За висновком суду, факт передачі позивачем та отримання відповідачем у строкове оплатне користування спірного приміщення, належними доказами не підтверджений.

Виходячи з пунктів 4.1., 4.2., 4.5., 4.7. Договору оренди № 07-12-2022 за оренду приміщення, зазначеного в п. 1.1. цього Договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату (договірну) в наступному розмірі та порядку:

- плата за перший, другий, третій місяць користування об`єктом оренди з дати підписання акту приймання - передачі об`єкту оренди в користування складає 8000,00 грн (з ПДВ) на місяць;

- починаючи з четвертого місяця з дати підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди та на наступні місяці орендна плата за один повний календарний місяць складає 10000,00 грн (з ПДВ).

Орендна плата нараховується та сплачується з дати підписання акта приймання-передачі приміщення в оренду по день фактичного повернення приміщення орендодавцю.

Таким чином, підставою для нарахування та стягнення орендної плати за строкове користування об`єктом оренди, є його фактична передача в користування орендарю.

Наведені позивачем у позові обставини щодо використання відповідачем у період з грудня 2022 по грудень 2024 років у своїй підприємницькій діяльності належного позивачу майна, матеріалами справи не підтвердженні.

Договір оренди від 07.12.2022 № 07-12-2022 є двосторонньою угодою, що є підставою для виникнення в сторін цього правочину правовідносин з оренди нерухомого майна. Натомість сам факт підписання договору сторонами не засвідчує отримання відповідачем в оренду спірного приміщення.

З урахуванням наведеного, за висновком суду, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача орендних платежів за договором від 07.12.2020 № 07-12-2022, у період з грудня 2022 по грудень 2024 років.

Окремо, в межах цього позову, заявлено вимогу про відшкодування вартості комунальних послуг по утриманню орендованого майна в період з грудня 2022 по грудень 2023 років.

За умовами п. 4.2. Договору оренди № 07-12-2022 вартість комунальних послуг не входить до складу орендної плати. Відшкодування орендодавцю витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг та/або обслуговування інженерних комунікацій, здійснюється окремо (додатково) за фактом їх споживання на підставі відповідних рахунків орендодавця. Такі розрахунки мають бути здійснені щомісячно протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання орендарем відповідних рахунків орендодавця. Зняття показників лічильника за споживання електроенергії здійснюється разом з представниками орендодавця та орендаря.

Орендар в силу п. 3.2.14. Договору оренди № 07-12-2022 зобов`язаний відшкодувати орендодавцю витрати за користування комунальними послугами в розмірі фактичних витрат, розрахованих пропорційно займаній площі або згідно з показань приладів обліку, на підставі виставлених рахунків, підтверджених копіями рахунків комунальних підприємств або інших постачальників послуг. Такі розрахунки (відшкодування) мають бути здійснені протягом 5-ти банківських днів з моменту пред`явлення орендодавцем відповідних рахунків на оплату з копіями підтверджуючих документів.

З огляду на недоведення позивачем факту передачі в оренду відповідачу спірного приміщення, за висновком суду, відсутні правові підстави покладення на нього обов`язку з відшкодування вартості витрат з утримання об`єкту оренди в спірному періоді.

Судом відхилені доводи позивача про вчинення відповідачем дій з виконання умов Договору від 07.12.2022 № 07-12-2022.

Як вбачається з матеріалів справи, платником за платіжними інструкціями: № 17 від 28.02.2023, № 5 від 25.01.2023, № 185773341 від 29.12.2023, № 172663829 від 16.08.2023, № @2PL956347 від 21.08.2023 є фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Ідентифікувати платника за платіжним дорученням №@2PL880248 від 14.12.2022 не є можливим.

Документ, що долучений позивачем до матеріалів справи, на підтвердження доручення ФОП Зайцевим Олександром Олександровичем проводити ОСОБА_3 трудову діяльність на території орендованого складу та магазину, з правом підпису накладних, оцінений судом як неналежний та недопустимий доказ, у розумінні статей 76, 77 ГПК України.

За частиною 3 статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, установлених актами цивільного законодавства.

Частинами 1, 3 статті 244 ЦК України унормовано, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина 1 статі 245 ЦК України).

Документ, поданий позивачем до суду на підтвердження права ОСОБА_3 діяти від імені ФОП Зайцева О.О. у правовідносинах, що виникають з умов договору від 07.12.2022 № 07-12-2022, не ідентифікує ані особу довірителя, ані особу повіреного (не зазначені паспортні дані зазначених осіб, їх ідентифікаційні номери, дата народження, місце реєстрації / проживання тощо), так само не визначено на вчинення яких саме дій уповноважено повіреного та щодо якого саме майна довірителя.

Відтак, доводи позивача про те, що ОСОБА_3 проводячи частковий розрахунок по орендним платежам та за спожиті комунальні послуги згідно з рахунками, виставленими на підставі договору від 07.12.2022 № 07-12-2022, діяла від імені ФОП Зайцева О.О. , не ґрунтуються на належних доказах у справі, а тому судом відхилені.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

За висновком суду, позивачем, на підставі належних та допустимих доказів, не доведений факт виконання сторонами умов договору оренди від 07.12.2022 № 07-12-2022, зокрема передачі в строкове оплатне користування відповідачу спірного приміщення. З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача орендних платежів та витрат на утримання орендованого майна в спірному періоді.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін (1); у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2).

З урахуванням вимог частини 1 статті 129 ГПК України, суд, з огляду на відмову в позові, поклав на позивача судові витрати, в тому числі судового збору, що сплачений ним при зверненні до суду.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 202, 233, 236, 238, 241, 247 - 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» (вул. Єдності, буд. 171-Б, м. Харків, 61176; ) до фізичної особи - підприємця Зайцева Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення 221099,86 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частина рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 13.03.2025.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко