номер провадження справи 4/30/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 Справа № 908/444/24

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, (69027, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118А) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Запорізька міська рада (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206)

2. Східний офіс Держаудитслужби (49101, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп. 2) в особі Управляння Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129)

до відповідача 1 Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 46А)

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ (69009, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20Е)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2)

про визнання недійсними договору та застосування наслідків недійсності правочину

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

учасники справи:

від прокуратури Стешенко В.Є., на підставі службового посвідчення № 075793 від 01.03.2023

від позивача-1 Савченко І.Г., на підставі витягу ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, службове посвідчення № 600 від 25.05.2024

від позивача-2 не з`явився

від відповідача 1 Білецька Н.О., на підставі виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

від відповідача 2 не з`явився

від третьої особи не з`явився

22.02.2024 через підсистему Електронний суд ЄСІТС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 57-101-966ВИХ-24, сформована в підсистемі Електронний суд ЄСІТС від 22.02.2024, (вх. № 481/08-07/24 від 22.02.2024) Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Запорізької міської ради та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управляння Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до відповідачів: Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ про:

1. визнання недійсним договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018, укладеного між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ, по об`єкту: Капітальний ремонт покрівлі та фасаду гуртожитку № 87 по вул. Військбуд в м Запоріжжя;

2. стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ на користь Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради грошових коштів в розмірі 2 562 469,08 грн., а з Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради одержані ним за рішенням суду грошові кошти в розмірі 2 562 469,08 грн. стягнути в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 справу № 908/444/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/444/24 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/30/24, підготовче засідання призначено на 25.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.03.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/444/24 до 27.05.2024, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у справі № 908/444/24 Зінченко Н.Г. з 19.03.2024 по 01.04.2024 включно у відпустці підготовче засідання перенесено на 15.04.2024.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.04.2024 підготовче провадження у справі № 908/444/24 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 28.05.2024.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.05.2024 ухвалено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/444/24, провадження у справі № 908/444/24 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах по справі № 918/1043/21 Великою Палатою Верховного Суду і набрання законної сили цим судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду.

Великою Палатою Верхового Суду 18.09.2024 ухвалено постанову у справі №918/1043/21, в якій, зокрема, сформовано правову позицію щодо порядку застосування ст.ст. 203, 216 та 228 ЦК України, а також підтверджено право прокурора та уповноваженого суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з підстав, визначених ст. 228 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2024 справу №908/444/24; провадження у справі № 908/444/24 поновлено, підготовче засідання призначено на 15.01.2025.

Ухвалою від 15.01.2025 підготовче провадження закрито; призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 05.02.2025.

Ухвалою від 05.02.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 05.03.2025.

В судовому засіданні 05.03.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Присутній у судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Заявлені прокурором вимоги обґрунтовані посиланням на ст.ст. 131-1, 140 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 13, 16, 202, 203, 215, 216, 228, 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 5, 20, 208 ГК України, приписи Законів України Про захист економічної конкуренції, Про публічні закупівлі, Про місцеве самоврядування в Україні, Про основи здійснення фінансового контролю в Україні. Мотивуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що 22.05.2018 в електронній системі публічних закупівель Prozorro Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі робіт з капітального ремонту покрівлі та фасаду гуртожитку № 87 по вул. Військбуд в м. Запоріжжя (ідентифікатор закупівлі UA-2018-05-22-000344-с). Відповідно до тендерної документації, критерієм вибору переможця була ціна. До участі у вказаній процедурі закупівлі було подано дві пропозиції: ТОВ «СМ-СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД». Впродовж аукціону розмір пропозицій учасників не змінювався. За результатами електронного аукціону найбільш економічно вигідною було визначено пропозицію ТОВ «СМ-СТРОЙ». Згідно повідомлення про намір укласти договір від 18.06.2018 ТОВ «СМ-СТРОЙ» було визнано переможцем процедури закупівлі та прийнято рішення про намір укласти договір. За результатами проведення закупівлі, між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та ТОВ «СМ-СТРОЙ» було укладено Договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018. Як зазначає прокурор, договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 виконаний обома сторонами в повному обсязі. Відповідно до Звіту від 05.03.2019 про виконання Договору підряду №В87/ДПК від 02.07.2018 вказаний договір було виконано на загальну суму 2 562 469,08 грн. У подальшому рішенням адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20 визнано, що ТОВ «СМ-СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» вчинили правопорушення, передбачене п. 1 ст. 50, яке кваліфікується за п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів у закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с. Як було встановлено адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час підготовки документації на торги з ідентифікатором закупівлі UA-2018-05-22-000344-с діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель. Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже, спотворили результати проведених торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективних для них результатів, а відтак вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції». Така поведінка ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Вказані обставини виключають змагальність суб`єктів господарювання (відповідачів в антимонопольній справі) між собою та їх самостійну діяльність, узгодження своїх дій, що свідчить про відсутність конкуренції між ними та призвело до порушення основоположного принципу публічних закупівель добросовісної конкуренції. Отже, закупівля Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради підрядних робіт проведена за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендера її видимості. Поведінка ТОВ «СМ-СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» під час участі в тендері явно несумісна з добросовісністю та принципами здійснення публічних закупівель. Тому договір, укладений за підсумками відкритих торгів, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, його моральним засадам з умислу ТОВ «СМ-СТРОЙ» на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 228 ЦК України. За результатами виконання договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 ТОВ «СМ-СТРОЙ» одержало 2 562 469,08 грн. Враховуючи наявність умислу лише у ТОВ Завод світлопрозорих конструкцій, як сторони оспорюваного договору, одержані ним 2 562 469,08 грн. за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби. Враховуючи викладене прокурор вважає наявними підстави для здійснення захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом у цій справі в порядку ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Позивач-1 письмових пояснень по суті спору не надав. Представник позивача-1 у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримав в повному обсязі.

Позивач-2 Східний офіс Держаудитслужби в Запорізькій області у наданих суду 18.03.2024 письмових поясненнях заявлені прокурором позовні вимоги підтримав. Вжиття заходів щодо реалізації визначених Законами України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, Про публічні закупівлі в частині складання вимог/висновків про зобов`язання усунення порушень, притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, звернення до суду, тощо органами Держаудитслужби можливо лише за результатами проведених контрольних заходів. Органи Держаудитслужби не уповноважені на звернення до суду щодо скарження результатів закупівель. Підставою для подачі позову є результати перевірок/досліджень, проведених органами прокуратури в межах наданих повноважень, а не результати державного фінансового контролю органів Держаудитслужби. В письмових поясненнях позивач-2 також просив суд проводити судовий розгляд за відсутності його представника.

Клопотання позивача-2 про розгляд справи без участі йог представника судом задоволено.

Відповідач-1 у поданому суду 18.03.2024 у відзиві на позов заперечуючи проти заявлених вимог прокурора зазначив, що йому не було відомо про зазначені дії до отримання відповідної інформації від прокуратури. На момент розгляду тендерної пропозиції ТОВ «СМ-СТРОЙ» замовник не мав жодних підстав для відмови учаснику в участі у процедурі закупівлі чи відхилення тендерної пропозиції останнього, що свідчить про відсутність у діях замовника порушень норм Закону України «Про публічні закупівлі» та порушень самої процедури відкритих торгів, що виключає вину останнього чи його причетність до антиконкурентних узгоджених дій. Кріт того, спосіб захисту у вигляді визнання недійсним договору, укладеного за результатами публічної закупівлі, не передбачений Законом України «Про публічні закупівлі» та Законом України «Про захист економічної конкуренції» та є неефективним способом захисту прав та інтересів держави. За доводами відповідача-1, прокурором не доведено, що ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час вчинення договору діяв з метою, відмінною від мети, передбаченої ст. 42 ГК України, і окрім того, за порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішенням адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення АМКУ № 54/34/-рк від 26.08.2021на відповідача-2 накладено штраф у розмірі 68000,00 грн. Разом з тим, не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають наслідком невідповідність правочину інтересам держави та суспільства, для визнання недійсним договору на підставі ч.1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України має бути доведено, що зміст правочину та мета його вчинення завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Відповідач-1 просив в позові відмовити.

20.03.2024 на адресу господарського суду Запорізької області від Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор підтримав доводи, викладені у позові. Прокурор зазначив, що відповідачем-1 подано відзив, яким не спростовано доводи прокурора, викладені у позові. Навпаки підтверджено доводи прокурора щодо відсутності умислу (наміру) у відповідача-1 на укладання договору з порушенням вимог законодавства. Щодо обраного способу захисту прав та інтересів держави прокурор вказав, що для правильного вирішення спору у даній справі прокурором серед іншого необхідно довести наявність наміру (умислу) у ТОВ «СМ-СТРОЙ» на укладення протиправного договору, який суперечить інтересам держави і суспільства з метою отримання прибутку та, навпаки, відсутність такого наміру (умислу) у відповідача-1. У зв`язку з цим, прокурор заявив позовні вимоги про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

02.04.2024 на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач-1 наголосив на тому, що наданими доказами підтверджується виконання робіт за договором в повному об`ємі, оплата за виконання робіт не перевищила очікувану вартість предмета закупівлі, навпаки, на підставі додаткової угоди було зменшено суму договору, яка склала 2 562 469,08 грн.

Від Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 05.03.2024 до суду надійшли пояснення, в яких третьою особою підтверджені викладені прокурором обставини.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у наданій суду 23.01.2025 заяві третьою особою заявлено клопотання про здійснення розгляд справи № 908/444/24 без участі в судовому засіданні уповноваженого представника третьої особи. Клопотання третьою особи судом задоволено.

Від відповідача-2 представник у судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Направлені на адресу відповідача-2 копії ухвал суду від 27.02.2024, від 28.05.2024, від 23.12.2024, від 15.01.2025 повернулись до суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження.

Судом перевірено адресу відповідача-2 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з`ясовано, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ є: 69009, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20Е, і саме на вказану адресу направлялись ухвали суду.

Статтею 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17).

Враховуючи повернення до суду поштового відправлення з ухвалами з позначкою за закінченням терміну зберігання, ухвали господарського суду вважаються врученими відповідачу-2.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч. 7 ст. 120 ГПК України).

В постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/2887/16 викладена правова позиція, що сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду у даній справі відповідачем-2 та повернення їх до суду з відповідною відміткою є наслідком дій /бездіяльності відповідача-2 щодо їх належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею (в тому числі внесення актуальних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що забезпечує вручення офіційної кореспонденції та обізнаність з її змістом).

Отже, судом вжито необхідних та достатніх заходів для повідомлення відповідача-2 про відкриття провадження у справі № 908/444/24 та розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач-2 міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача-2 не надійшов ані у встановлений в ухвалі суду від 27.02.2024 у справі № 908/444/24 процесуальний строк для подачі відзиву, ані пізніше. Будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача-2 також не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, позивача-1 та відповідача-1, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя під час виконання повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним Договору підряду №В87/ДПК по об`єкту: «Капітальний ремонт покрівлі та фасаду гуртожитку № 87, по вул. Військбуд в м. Запоріжжя» від 02.07.2018, укладеного між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (, відповідач-1, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМ-СТРОЙ» (, відповідач-2, Підрядник) щодо закупівлі робіт з капітального ремонту покрівлі та фасаду гуртожитку № 87 по вул. Військбуд в м. Запоріжжя (надалі Договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018), як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства, його моральним засадам з умислу відповідача-2 та застосування наслідків недійсності.

22.05.2018 в електронній системі публічних закупівель Prozorro Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради () було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі робіт з капітального ремонту покрівлі та фасаду гуртожитку № 87 по вул. Військбуд в м. Запоріжжя (ідентифікатор закупівлі UA-2018-05-22-000344-с). Відповідно до тендерної документації, критерієм вибору переможця була ціна.

Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій до участі у вказаній процедурі закупівлі було подано дві пропозиції: ТОВ «СМ-СТРОЙ» (тендерна пропозиція в розмірі 2 565 288,00 грн.), ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» (тендерна пропозиція в розмірі 2 621 300,00 грн.). Впродовж аукціону розмір пропозицій учасників не змінювався.

За результатами електронного аукціону найбільш економічно вигідною було визначено пропозицію ТОВ «СМ-СТРОЙ».

Згідно повідомлення про намір укласти договір від 18.06.2018, ТОВ «СМ-СТРОЙ» було визнано переможцем процедури закупівлі та прийнято рішення про намір укласти договір.

За результатами проведення закупівлі, між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та ТОВ «СМ-СТРОЙ» було укладено Договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, Замовник доручає, а Підрядник, на свій страх і ризик, в межах договірної ціни приймає на себе обов`язки, власними або залученими силами, виконувати роботи з капітального ремонту покрівлі та фасаду гуртожитку № 87 по вул. Військбуд в м. Запоріжжя (коригування) в обумовлений цим Договором термін та з належною якістю, в межах затвердженої проектно-кошторисної документації, та узгодження ціни робіт, вимог національних стандартів, будівельних норм і правил, вимог технічної безпеки і охорони праці.

З урахуванням всіх внесених змін до договору, вартість робіт склала 2 562 469,08 грн. без ПДВ, термін виконання робіт до 31.12.2019 року.

Відповідно до Звіту від 05.03.2019 про виконання Договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 (ідентифікатор закупівлі UA-2018-05-22-000344-с), оприлюдненого в електронній системі закупівель Prozorro, вказаний договір було виконано на загальну суму 2 562 469,08 грн.

Вказане також підтверджується інформацією щодо руху коштів по рахунку Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (), наданою листом Запорізької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» від 07.02.2024 № 148/13800/2024, відповідно до якої, сума оплат на користь ТОВ «СМ-СТРОЙ» () за Договором підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 склала 2 562 469,08 грн.

В подальшому, Рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20 (далі Рішення), визнано, що ТОВ «СМ СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» вчинили правопорушення, передбачене п. 1 ст. 50, яке кваліфікується за п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів у закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с.

Як було встановлено адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час підготовки документації на торги з ідентифікатором закупівлі UA-2018-05-22-000344-с діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель. Така поведінка ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Встановлені адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України обставини підтверджуються:

- використанням ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» одних і тих же ІР адрес (п. 3.2.1. Рішення);

- синхронними діями ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» (п. 3.2.2. Рішення);

- взаємозв`язком між ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» через одну особу, яка представляє їх інтереси в банку (п. 3.2.3. Рішення);

- наявністю сталих відносин між ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» через спільні господарські відносини між ТОВ «СМ-СТРОЙ» та особою, пов`язаною з ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» відносинами контролю (п. 3.2.4. Рішення);

- участю у торгах однієї із вказаних юридичних осіб для забезпечення перемоги іншій (п. 3.2.5. Рішення);

- ціновою поведінкою ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час участі у торгах (п. 3.2.6. Рішення);

- спільною підготовкою документів тендерних пропозицій (п. 3.2.7. Рішення).

Адміністративна колегія Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у своєму рішенні від 17.04.2019 № 8-рш у справі №02/02-18 дійшла висновку, що така поведінка ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Вказаним рішенням адміністративної колегії АМКУ на ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» накладені штрафи за виявлені порушення.

Згідно листа Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.12.2023 № 54-02/2684, рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20 до суду ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» не оскаржувалось.

Як стверджує прокурор, очевидним порушенням інтересів держави в бюджетній сфері є вчинення ТОВ «СМ-СТРОЙ» порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендера, що призвело до виконання підрядних робіт за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендера її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі виконання робіт з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

Нездійснення протягом тривалого часу Запорізькою міською радою, та Східним офісом Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, як органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя стало підставою для звернення до суду прокурора з даним позовом.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно частити 3 даної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

Статтею 4 цього Закону визначено основні принципи місцевого самоврядування, серед яких, зокрема, поєднання місцевих і державних інтересів.

Виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: розгляд прогнозів відповідно районних, обласних бюджетів, затвердження таких бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання (п. 17 ч. 1 ст. 43 вказаного Закону).

Відповідно до абз. 1 п. 1.1. Положення про Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 53 від 26.01.2022 (Положення), Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (Департамент) є виконавчим органом Запорізької міської ради, що утворюється Запорізькою міською радою, підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради за відповідним напрямком роботи.

Відповідно до п. 4.4. Положення про Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Департамент утримується за рахунок коштів бюджету міста.

Згідно листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради № 1832/01-37/01 від 27.12.2023 фінансування закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с здійснювалось за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином, органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах є Запорізька міська рада, як орган місцевого самоврядування, якому підпорядковується відповідна сторона оспорюваного договору, а також, беручи до уваги здійснення міською радою виключних повноважень щодо затвердження міського бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (ст. 2 цього Закону).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. 1, 3 п. 3 Положення).

Згідно із пп. 20 п. 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Реалізацію повноважень Державної аудиторської служби України на території Запорізької області здійснює Східний офіс Держаудислужби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби та Положення про Східний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 № 23.

Так, відповідно до п. 3 Положення № 23 основним завданням Східного офісу Держаудитслужби є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Кіровоградської областей, а також на території інших областей за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників.

Згідно з пп. 18 п. 6 зазначеного Положення Східний офіс Держаудитслужби має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відповідно до ст. 4, 45 ГПК України сторонами у господарському процесі виступають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Таким чином, саме Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель на території Запорізької області.

Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 906/296/18, від 20.02.2019 у справі № 912/894/18, від 10.04.2019 у справі № 909/569/18, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 21.05.2019 у справі № 912/895/18, від 29.05.2019 у справі №909/545/18, від 20.11.2019 у справі № 912/2887/18, від 29.07.2020 у справі № 924/316/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18, від 01.09.2020 у справі № 911/1534/19, від 06.10.2020 у справі № 905/121/19 неодноразово вказував на наявність у Державної аудиторської служби України права на звернення до суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю та сформував однозначний правовий висновок, згідно з яким ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах.

У п. 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено висновок щодо застосування ст. 23 Закону України Про прокуратуру у спірних правовідносинах, з якого вбачається, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Аналогічна правова позиція висловлювалась неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 10.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 17.10.2018 у справі № 910/11919/17.

З матеріалів справи вбачається, що Запорізька міська рада та Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області уповноважені державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, але такого захисту фактично не здійснювали.

Шевченківська окружна прокуратура міста Запоріжжя повідомила Запорізьку міську раду та Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (листи № 57-101-7347ВИХ-23 від 08.12.2023, № 57-101- 7351ВИХ-23 від 08.12.2023) про наявність рішення адміністративної колегії Південно східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20 щодо узгодження своєї поведінки ТОВ «СМ-СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» під час проведення закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с, просила зазначити про заходи до поновлення державних інтересів та інтересів територіальної громади, які вживались або планують вживатись.

Листом № 1832/01-37/01 від 27.12.2023 Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повідомив, що фінансування закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с здійснювалось за рахунок місцевого бюджету. Вказав, що у Департаменту відсутні повноваження щодо поновлення державних інтересів.

Листом № 23355/03.3-20/05 від 27.12.2023 виконавчий комітет Запорізької міської ради повідомив, що Запорізькій міській раді не було відомо про узгодження своєї поведінки між ТОВ «СМ-СТРОЙ» та ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» під час проведення закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с та про наявність рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к. Додатково зазначив, що Запорізька міська рада не є стороною відповідного договору, а отже у неї відсутні підстави щодо захисту державних інтересів.

Окрім цього, Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя на виконання вимог, установлених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», листом № 57-101-7345ВИХ-23 від 08.12.2023 повідомлено Східний офіс Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області щодо необхідності вжиття заходів до звернення до суду із відповідним позовом.

Листом № 6-2024 від 12.01.2024 Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області повідомило про те, що за ідентифікатором закупівлі UA-2018-05-22-000344-с неможливо провести моніторинг закупівлі внаслідок завершення процедури та виконання договору станом на 31.12.2019. Право органів державного фінансового контролю на звернення до суду при встановлені фактів порушення цивільного, господарського чи іншого законодавства обмежено пунктами 8, 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Враховуючи зазначене, підстави для проведення перевірки закупівель та звернення Управління з позовом до суду про визнання недійсним Договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 відсутні.

Листом № 040425-17/198-2024 від 09.01.2024 Східний офіс Держаудитслужби повідомив, що в нього відсутні повноваження для вжиття заходів щодо визнання недійсним договору, укладеного за результатом процедури закупівлі з ідентифікатором UA-2018-05-22-000344-с.

Таким чином, Східним офісом Держаудитслужби та Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області належних заходів щодо захисту інтересів держави з метою визнання договору недійсним та стягнення коштів до державного бюджету не вжито, що свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень.

У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зроблено висновок, згідно з яким прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після одержання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зважаючи на нездійснення Запорізькою міською радою та Східним офісом Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області заходів для звернення до суду та враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов до висновку, що прокурор обґрунтовано, у межах своїх повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Абзацами 1-3 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

У пункті 3.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними наголошено, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків.

Частиною 3 ст. 5 ГК України регламентовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 викладено правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 203 указаного Кодексу.

Верховний Суд відзначив, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому, вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/1421/16, від 15.02.2018 у справі № 911/1023/17, від 17.04.2018 у справі № 910/1424/16, від 31.05.2018 у справі № 911/639/17, від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18, від 10.06.2021 у справі №910/114/19, від 15.12.2021 у справі № 910/6271/17 від 13.01.2022 у справі № 908/3736/15 тощо.

Вирішуючи подібний за змістом спір, у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 Верховний Суд не знайшов підстав для відступлення від своїх попередніх висновків, викладених у постановах від 15.12.2021 у справі № 922/2645/20 та від 24.04.2024 у справі № 922/3322/20.

Також, Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 підтверджено правильність своїх висновків, викладених у п. 66 70 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Як констатує Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При цьому ч. 5 ст. 13 ЦК України, якою регламентовано цілі реалізації цивільних прав, не допускає їх використання з метою неправомірного обмеження конкуренції, а також недобросовісну конкуренцію.

Закон України Про захист економічної конкуренції визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію, є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренція та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.

За визначенням п. 4 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 цього Закону).

Разом із тим Закон України Про публічні закупівлі (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові та економічні засади здійснення закупівель послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад. Його метою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренції серед учасників.

Крім того, тендер (торги) - здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі) (п. 28 ч. 1 ст. 1 Закону).

Тому, оголошуючи проведення відкритих торгів, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради мав на меті не просто задовольнити потребу в закупівлі робіт (Капітальний ремонт покрівлі та фасаду гуртожитку № 87, по вул. Військбуд в м. Запоріжжя, ДК 021:2015, код 45453000-7), а здійснити їх придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендера.

Розглядаючи справу № 910/114/19 про визнання недійсним договору про закупівлю як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства, Верховний Суд в п.п. 32, 33 своєї постанови від 10.06.2021 вказав, що визначене положеннями Закону України Про публічні закупівлі спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, що одночасно слугує захисту інтересів держави. Тому прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом вимог.

Обставини вчинення ТОВ «СМ-СТРОЙ» порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради робіт (Капітальний ремонт покрівлі та фасаду гуртожитку № 87, по вул. Військбуд в м. Запоріжжя, ДК 021:2015, код 45453000-7), підтверджуються Рішенням адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20.

Таким чином, орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі ТОВ «СМ-СТРОЙ», результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі шляхом домовленостей з іншим учасником.

Рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20 у судовому порядку не оскаржувалось і є чинним.

Невід`ємною умовою ефективного функціонування економічної системи в Україні є розвиток якісного конкурентного середовища - результату й сукупності умов взаємодії усіх суб`єктів ринку за відповідного рівня економічного змагання й можливості впливу окремих економічних агентів на загальноринкову ситуацію.

Вільне змагання суб`єктів господарювання забезпечує встановлення цін на рівні, що приводить до оптимального розподілу суспільних ресурсів, сприяє підвищенню рівня організації господарської діяльності та здійсненню науково-технічного прогресу.

Ефективна економіка своєю чергою забезпечує високу та динамічну продуктивність капіталу як інвестиційну складову та результативність праці як соціальну складову, що є запорукою зростання загального добробуту.

Порушення ТОВ «СМ-СТРОЙ» законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради тендера, не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України Про публічні закупівлі, нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

Дії ТОВ «СМ-СТРОЙ» спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.

Враховуючи зазначене, у діях ТОВ «СМ-СТРОЙ» вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Метою вказаних дій є усунення конкуренції під час проведення зазначеного тендера та недобросовісне отримання права на укладення договору.

Таким чином, завідомо суперечлива мета дій ТОВ «СМ-СТРОЙ» полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України Про публічні закупівлі обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

В силу положень наведеного, рішення, оформлене протоколом тендерного комітету Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 18.06.2018, яким ТОВ «СМ-СТРОЙ» визнано переможцем та вирішено укласти з ним договір про закупівлю, прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, водночас воно вичерпало свою дію виконанням шляхом укладення договору про закупівлю товару з переможцем ТОВ «СМ-СТРОЙ», який виконано сторонами.

Верховним Судом при розгляді справи № 910/4564/21 у постанові від 28.06.2023 зазначено, що торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсним торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. Саме по собі визнання недійсним рішення тендерного комітету про визнання переможця відкритих торгів, яке вже реалізоване та вичерпувало свою дію виконанням, не призведе до поновлення майнових інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, установлених цим Законом.

Норму аналогічного змісту містить ч. 1 ст. 41 вказаного Закону.

Обставини несумісності поведінки ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час участі в тендері з добросовісністю та принципами здійснення публічних закупівель є доведеними.

Неправомірна поведінка, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення, оформленого протоколом, не може мати правомірного наслідку - укладення договору.

З урахування наведеного, суд дійшов висновку, що договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018, укладений за підсумками відкритих торгів, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, підлягає визнанню недійсним, як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ТОВ «СМ-СТРОЙ», на підставі ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України.

Щодо застосування наслідків недійсності договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 суд зазначає наступне.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20 зазначила, що до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в ст. 216 ЦК України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами.

Договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 оспорюється з підстав його невідповідності вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме у зв`язку з невідповідністю інтересам держави та суспільства за наявності умислу ТОВ «СМ-СТРОЙ».

Однак, незважаючи на притягнення ТОВ «СМ-СТРОЙ» до відповідальності у вигляді накладення штрафу, негативні наслідки укладеного з ним договору підряду № В87/ДПК від 02.07.2018 залишаються не усунутими.

Цивільний кодекс України встановлює особливі правові наслідки такої недійсності правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного рішенням суду стягується в дохід держави.

Замовником та однією стороною оспорюваного договору є Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради.

При цьому, на момент проведення процедури відкритих торгів та укладенні договору відповідач-1 не знав і не міг дізнатись, що ТОВ «ПОЛЛУКСТРЕЙД» та ТОВ «СМ-СТРОЙ» під час підготовки документації в процедурі закупівлі діяли несамостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою.

Враховуючи наявність умислу лише у ТОВ «СМ-СТРОЙ», як сторони оспорюваного договору, одержані ним 2 562 469,08 грн. за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21. Велика Палата Верхового Суду вказала, що за змістом абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним з таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення status quo anteу фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України). За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається в його сторони. У разі неможливості здійснити реституцію в натурі, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, сторони зобов`язані відшкодувати вартість того, що одержали, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України). Крім того, наслідком недійсності правочину є відшкодування за рахунок винної сторони другій стороні недійсного правочину або третій особі збитків і моральної шкоди, завданих у зв`язку із вчиненням недійсного правочину (частина друга статті 216 ЦК України).

Колегія суддів зазначила, що у випадку встановлення умислу на вчинення недійсного правочину лише у відповідача суд повинен повернути позивачу все одержане Відповідачем за договором, а одержане позивачем або належне йому на відшкодування виконаного за рішенням суду стягнути в дохід держави (фактично в частині третій статті 228 ЦК України закріплено двосторонню реституцію, але на користь держави), і таке стягнення в дохід держави відбувається в силу закону, а не залежить від наявності чи відсутності заявлення такої вимоги (п. 6.16 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету затверджено перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Зокрема, Держаудитслужбою здійснюється контроль за правильністю та своєчасністю надходження доходів до бюджету за кодом класифікації 24060300 Інші надходження.

Таким чином, оскільки вимога прокурора про визнання договору недійсним поєднана із вимогою про застосування наслідків недійсного правочину, а тому є належним способом захисту порушеного права, суд визнав її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а саме: вищевказані кошти повинні бути повернуті Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, а отримані ним за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Щодо позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України не встановлює спеціальної позовної давності до вимог про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 136/277/18, від 10.07.2019 у справі № 321/1702/16-ц.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ч. 1 ст. 261 ЦК України, в поєднанні із загальним правилом, встановленим ст. ст. 13, 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, вказує, що відповідач має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Під можливістю довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, у цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини або існування в особи певних зобов`язань як міри належної поведінки, у результаті яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх учинив.

Такий правовий висновок щодо застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України в подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах від 24.07.2019 у справі №521/14384/16-ц, від 02.07.2019 у справі № 925/271/18.

Про факт вчинення відповідачем-2 антиконкурентних узгоджених дій у вигляді спотворення результатів тендера, проведеного відповідачем-1, стало відомо з Рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2021 № 54/34-р/к у справі № 54/40-20.

Отже, про порушення проведеним тендером та укладеним за його результатами договором інтересів держави та суспільства з умислу відповідача-2 та про особу, яка його вчинила, позивачі та прокурор могли довідатися 26.08.2021 і з цього дня розпочався перебіг позовної давності. Прокурор звернувся з даним позовом до суду через систему «Електонний суд» 22.02.2024.

Таким чином, вимоги про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності заявлені в межах строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач-2 не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України, визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про наявність підстав для звільнення його від обов`язку повернути безпідставно набуті кошти, не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судовий збір на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача-2, оскільки спір виник внаслідок його неправомірної поведінки, шляхом стягнення на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, якою сплачено судовий збір.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Запорізької міської ради та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до відповідачів: Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір підряду № В87/ДПК від 02.07.2018, укладений між Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 38461952) та Товариством з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ (ідентифікаційний код юридичної особи 40879311).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ (вул. Північне шосе, буд. 20Е, м. Запоріжжя, 69009; ідентифікаційний код юридичної особи 40879311) на користь Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (вул. Незалежної України, буд. 46А, м. Запоріжжя, 69037; ідентифікаційний код юридичної особи 38461952) грошові кошти в сумі 2 562 469 (два мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять) грн. 08 коп., а з Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради (вул. Незалежної України, буд. 46А, м. Запоріжжя, 69037; ідентифікаційний код юридичної особи 38461952) одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 2 562 469 (два мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять) грн. 08 коп., стягнути в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби (вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп. 2, м. Дніпро, 49101; ідентифікаційний код юридичної особи 40477689). Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СМ-СТРОЙ (вул. Північне шосе, буд. 20Е, м. Запоріжжя, 69009; ідентифікаційний код юридичної особи 40879311) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, (вул. Космічна, 118 А, м.Запоріжжя, 69050; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, розрахунковий рахунок UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 28000) кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 41 465 (сорок одну тисячу чотириста шістдесят п`ять) грн. 04 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 17 березня 2025 року.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.