ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3633/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року, м. Одеса, суддя Деркач Т.Г., повний текст рішення складено та підписано 01.11.2024 року

у справі №916/3633/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області

про стягнення 179 623 грн.53 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на його користь заборгованості у розмірі 180 896 грн. 97 коп. та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору на постачання природного газу № 1 від 01.01.2024 в частині неповної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу, що і стало підставою для нарахування основної суми заборгованості.

24.10.2024 року за вх.№36172/24 господарським судом одержано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 179 623 грн. 53 коп. та 3028 грн судового збору.

28.10.2024 року судом першої інстанції постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання про поновлення строку та долучено до матеріалів справи заяву позивача про уточнення позовних вимог за вх.№36172/24 від 04.10.2024.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року у справі №916/3633/24 (суддя Деркач Т.Г.) задоволено позовні вимоги у повному обсязі; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області, м.Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» м.Львів заборгованість у розмірі 179 623 грн. 53 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем правомірно заявлений до стягнення з відповідача борг у сумі 179 623 грн. 53 коп., адже поставка природного газу на спірну суму була здійснена в період дії договору, обсяги газу понад встановлені умовами договору спожиті відповідачем без заперечень та зауважень, що підтверджується допустимими та належними доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Головне управління Національної поліції в Одеській області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року у справі №916/3633/24 скасувати у повному обсязі та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, апелянт зазначив, що на виконання умов договору позивач поставив скаржнику газ об`ємом 145,411 м. куб., у сумі 2 368 018 грн. 14 коп., яка була оплачена скаржником у повному обсязі.

Після завершення виконання договору, відповідачем, відповідно до вимог законодавства, було опубліковано звіт, в якому, серед іншого, був зазначений об`єм газу 145 411 метр кубічний на суму 2 368 018 грн. 14 коп., тобто, в межах істотних умов договору.

Відтак, на переконання відповідача, в разі перевищення обсягу спожитого газу, що був встановлений за договором про закупівлю, у постачальника немає достатніх правових підстав вимагати повернення спожитого майна або сплати коштів за надмірно спожитий газ саме в межах такого договору про закупівлю, так як надмірне споживання в такому разі відбувається виключно за межами договору про закупівлю.

Отже, на думку відповідача, суд мав відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку з тим, що позивачем обрано правову підставу, яка регулює інші відносини та істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись, тобто, позивач обрав невірний спосіб захисту свого, на його думку, порушеного права. В даному випадку відбулось те, що згідно з умовами договору істотна умова обсяг газу визначена в розмірі 145,411 куб. м., а за рішенням суду фактично відбулось стягнення коштів за невірною правовою підставою, яка не могла бути застосована до цих правовідносин.

Крім того, скаржник наголошує, що судом першої інстанції в судовому засіданні 28.10.2024 року протокольною ухвалою було поновлено строк на подання заяви про уточнення позовних вимог та прийнято її до матеріалів справи. Проте, скаржник звертає увагу апеляційного суду, що жодних питань про поновлення строку на подання нових доказів та їх прийняття до матеріалів справи, як того вимагає процесуальне законодавство, судом взагалі вирішено не було.

Отже, на думку позивача, подання доказів разом із позовною заявою є ключовим для забезпечення права відповідача на належний захист та рівність сторін у господарському процесі. Несвоєчасне подання доказів позивачем порушує принципи змагальності, рівності сторін та процесуальної економії, що може призвести до негативних процесуальних наслідків, а саме, порушення права відповідача на справедливий розгляд справи, що по суті і сталось.

Зазначене вище, на думку скаржника, свідчить про порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року у справі №916/3633/24, вирішено розглянути апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

26.12.2024 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів надійшов відзив (вх. № 4370/24/Д2), у якому позивач просить суд апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, позивач вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м. Львів здійснювала постачання природного газу відповідачу у період з 01.01.2024 по 15.04.2024 року на загальну суму 2 547 641 грн. 67 коп., в обсязі 156 441 м. куб., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, даними інформаційної платформи оператора ГТС та акту звірки взаєморозрахунків. Але останнім було сплачено лише 2 368 018 грн. 14 коп.

Тому, на думку позивача, заборгованість відповідача перед ним за договором №1 від 01.01.2024 року становить 179 623 грн. 53 коп., що підтверджується належними та допустимими доказами.

Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 3028грн. 00 коп.).

В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову.

Судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа №916/3633/24 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 179 623 грн. 53 коп.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеській області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 31 жовтня 2024 року у справі №916/3633/24 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

01.01.2024 року між Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів (постачальник) укладено договір, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ відповідно до коду ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

При цьому, позивач має ЕІС-код 56X50D, відповідач ідентифікується на ринку природного газу за ЕІС-кодом 56XS0001430КК00К.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.5. договору у разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: Акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ», з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (договори).

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01 січня 2024 року по 15 квітня 2024 року (включно), в кількості 145,411 тис. куб. метрів (в тому числі по місяцях (тис. куб. м.): січень 2024 - 40,470 тис. куб. м; лютий 2024 - 40,470 тис. куб. м; березень - 40,470 тис. куб. м; квітень 2024 (01.04.2024-15.04.2024) - 24,001 тис. куб. м. Всього 145,411 тис. куб. м.

Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (п. 2.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача.

Згідно з п. 2.4. договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5.цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

У п. 3.4. договору вказано, що постачальник із застосуванням ресурсів Інформаційної платформи оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу. На запит постачальника споживач надає інформацію щодо планового використання газу за розрахунковий період (місяць) в розрізі добових обсягів та до 13:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо фактичних обсягів використання газу за минулу добу, планових обсягів використання газу на наступну добу та до 24:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо використання газу за поточну добу.

Відповідно до п. 3.5. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (п. 3.5.1. договору).

На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника (п. 3.5.2. договору).

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п. 3.5.3. договору).

Згідно з умовами п. 3.5.4. у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Відповідно до п. 4.3. договору загальна вартість цього договору на дату укладання становить 1 973 348 грн. 45 коп., крім того ПДВ 394 669 грн. 69 коп., разом з ПДВ -2 368 018 грн.

Згідно з п. 5.1. договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту' приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

У п. 5.5. договору зазначено, що звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 6.2. договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; 3) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: - порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; - перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1 цього договору, без їх коригування додатковою угодою; - невключення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС; - інших випадках, передбачених цим договором та законодавством.

Згідно з п. 13.1. договору даний договір набирає чинності з 01.01.2024 року і діє в частині поставки газу до « 15» квітня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

У додатковій угоді №1 від 15.04.2024 до договору постачання природного газу від 01.01.2024 №1 сторони виклали п. 4.3. розділу 4 в новій редакції.

На виконання умов договору, позивач у період з 01.01.2024 по 15.04.2024 поставив відповідачу природний газ в обсязі 156 441 м.куб.м на загальну суму 2 547 641 грн. 67 коп, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

-№РН-0000136 за січень 2024 обсягом 58, 335892 тис.м3 на суму 950 000 грн., який підписаний сторонами, скріплений печатками, а також оплачений відповідачем згідно з платіжною інструкцією № 46394 від 15.02.2024;

-№РН-0000352 за січень 2024 обсягом 2,723108 тис.м3 на суму 44 345 грн. 81 коп., який підписаний сторонами, скріплений печатками, а також оплачений відповідачем згідно з платіжною інструкцією № 47315 від 18.03.2024;

-№РН-0000750 за лютий 2024 обсягом 43,964000 тис.м3 на суму 715 953 грн.74 коп., який оплачений відповідачем згідно з платіжною інструкцією № 47314 від 18.03.2024;

-№РН-0001415 за березень 2024 обсягом 8,189999 тис.м3 на суму 133 374 грн.13коп.;

-№РН-0001855 за березень 2024 обсягом 10,461833 тис.м3 на суму 170 370 грн.95 коп., який оплачений відповідачем згідно з платіжними інструкціями № 48657 від 19.04.2024, № 48659 від 19.04.2024;

-№РН-0001238 за березень 2024 обсягом 29,926168 тис.м3 на суму 487 347 грн. 64 коп., який підписаний сторонами, скріплений печатками та оплачений відповідачем згідно з платіжною інструкцією № 47744 від 25.03.2024;

-№РН-0002193 за квітень 2024 обсягом 2,840000 тис.м3 на суму 46 249 грн.40 коп.

Отже, обсяги поставленого природного газу об`ємом 145, 411 м.куб. на суму 2 368 018 грн. 14 коп. сплачені відповідачем, що підтверджується платіжними інструкціями.

Акт за №РН-0001415 за поставлений природний газ у березні 2024 року та Акт №РН-0002193 за квітень 2024 відповідач не оплатив.

Загальний об`єм перевищення замовлених обсягів спожитого природного газу за договором становить 11, 03 м. куб. на суму 179 623 грн. 53 коп.

05.06.2024 позивач звернувся до відповідача із вимогою про оплату заборгованості в розмірі 180 896 грн. 97 коп.

До вимоги позивач додав акт приймання-передачі РН- 0000750 за лютий 2024 - 2 прим.; акт приймання-передачі РН- 0001415 за березень 2024 - 2 прим.; акт приймання-передачі РН-0001855 за березень 2024 - 2 прим.; акт приймання-передачі РН- 0001238 за березень 2024 - 2 прим.; акт приймання-передачі РН- 0002193 за квітень 2024р - 2 прим, а також акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2024р. по 19.05.2024 - 2 прим; дані з ІТ-платформі SAP за березень 2024; дані з ІТ-платформі SAP за квітень 2024.

Вказане підтверджується описом вкладення у цінний лист на ім`я Головного Управління Національної поліції в Одеській області за №168, списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком.

Також на підтвердження направлення відповідачу актів приймання-передачі природного газу № РН-0000750, №РН-0001415, №РН-0001855, №РН-0002193 позивач надав копії з журналу реєстру вихідної кореспонденції, реєстр поштових відправлень з сайту АТ «Укрпошта» і трекінг з сайту АТ «Укрпошта».

З листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 26.09.2024 вбачається, що в Інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XS0001430КК00К був закріплений за постачальником (ЕІС-код 56X50D) у період з 01.01.2024 по 15.04.2024. У період з 16.04.2024 по 30.04.2024 споживач з вказаним ЕІС-кодом був зареєстрований в Реєстрі споживачів іншого постачальника. Обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0001430КК00К за період з 01.01.2024 по 15.04.2024 та внесений в алокацію постачальника - позивача (ЕІС-код 56X50D), становить: з 01.01.2024 по 31.01.2024 - 61 059,00 м3; з 01.02.2024 по 29.02.2024 - 43 964,00 м3; з 01.03.2024 по 31.03.2024 - 48 578,00 м3; з 01.04.2024 по 15.04.2024 - 2 840,00 м3.

Інших належних та допустимих письмових доказів щодо наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за договором про постачання природного газу у розмірі 179 623 грн. 53 коп. внаслідок неналежного виконання споживачем своїх господарських зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за надмірно спожитий природний газ в період дії договору.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила), постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з п. 11 розділу ІІ Правил споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VII цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання. Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача. Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VII цих Правил.

Відповідно до п. 12 Правил розділу ІІ розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

У п. 13 Правил розділу ІІ зазначено, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Взаємовідносини між постачальником і оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та оператором ГТС. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Так, у даній справі судами встановлено, що 01.01.2024 року між Головним управлінням Національної поліції в Одеській області (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів (постачальник) укладено договір, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ відповідно до коду ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01 січня 2024 року по 15 квітня 2024 року (включно), в кількості 145,411 тис. куб. метрів (в тому числі по місяцях (тис. куб. м.): січень 2024 - 40,470 тис. куб. м; лютий 2024 - 40,470 тис. куб. м; березень - 40,470 тис. куб. м; квітень 2024 (01.04.2024-15.04.2024) - 24,001 тис. куб. м. Всього 145,411 тис. куб. м.

Відповідно до п. 2.2. договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача.

Згідно з п. 2.4. договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 6.2. договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; 3) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі: - порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; - перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1 цього договору, без їх коригування додатковою угодою; - невключення/виключення споживача до/з Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС; - інших випадках, передбачених цим договором та законодавством.

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п. 3.5.3. договору).

Отже, між сторонами склалися господарські відносини у сфері постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів господарської справи, постачальником за період із 01.01.2024 року по 15.04.2024 року передано у власність споживача природний газ на загальну суму 2 547 641 грн. 67 коп., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу:

-№РН-0000136 за січень 2024 обсягом 58, 335892 тис.м3 на суму 950 000 грн;

-№РН-0000352 за січень 2024 обсягом 2,723108 тис.м3 на суму 44 345 грн. 81;

-№РН-0000750 за лютий 2024 обсягом 43,964000 тис.м3 на суму 715 953 грн.74;

-№РН-0001855 за березень 2024 обсягом 10,461833 тис.м3 на суму 170 370 грн.95 коп.;

-№РН-0001238 за березень 2024 обсягом 29,926168 тис.м3 на суму 487 347 грн. 64 коп.;

Всі вказані вище акти підписані уповноваженими особами сторін та скріплені їх печатками, крім актів №РН-0001415 за березень 2024 обсягом 8,189999 тис.м3 на суму 133 374 грн. 13коп.; №РН-0002193 за квітень 2024 обсягом 2,840000 тис.м3 на суму 46 249 грн.40 коп.,

В той же час, судовою колегією встановлено, що відповідачем частково, на суму 2 368 018 грн. 14 коп., виконано свої господарські зобов`язання з оплати за поставлений природний газ, проте зобов`язання на суму 179 623 грн. 53 коп. за надмірно спожитий природний газ залишились невиконаними, у зв`язку із чим, постачальник звернувся до господарського суду із відповідним позовом про стягнення.

Переглянувши в апеляційному порядку оскаржуване рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до договору, у строк та порядок ,передбачений договором, належним чином та в повному обсязі, в свою чергу, відповідачем до суду першої інстанції не надано доказів погашення суми за надмірно спожитий природний газ перед постачальником, внаслідок чого, позовні вимоги про стягнення з нього суми у розмірі 179 623 грн. 53 коп. є обґрунтованими.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку з приводу того, що позивач поставив природний газ за період з 01.01.2024 року по 15.04.2024 року саме в обсязі 156 441 м.куб. на суму 2 547 641 грн. 67 коп., з огляду на таке.

Так, як вже зазначалось вище, згідно умов договору відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача (п.2.2 договору). Також споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно до кінця відповідного розрахункового періоду надавати на постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замов обсягів за цим договором (п.2.4 договору).

Відповідач не контролював власного споживання і перевищував споживання природного газу, які зазначені у п.2.1. договору, а саме: у січні 2024 року відповідач замовив 40.470 тис. куб.м., а спожив 61,059 тис.куб.м., у лютому 2024 року відповідач замовив 40,470 тис. куб.м., а спожив 43,954 тис.куб.м., у березні 2024 року відповідач замовив 40.470 тис. куб.м., а спожив 48.578 тис.куб.м., у квітні 2024 року відповідач замовив 24.001 тис. куб.м., а спожив 2.84 тис. куб.м.

3 вищенаведеного вбачається, що відповідач не коригував замовлених обсягів природного газу і не аналізував своє споживання на майбутнє за результатами спожитого обсягу в попередньому розрахунковому періоді, тому у січні-березні, відповідач спожив більший обсяг газу від замовленого, а у квітні менший обсяг газу від замовленого.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач зобов`язаний самостійно контролювати споживання природного газу шляхом правильності визначення замовлених обсягів газу та режиму його використання, в залежності від своїх власних потреб, при необхідності здійснювати коригування замовлених обсягів. Тобто відповідач мав право здійснювати коригування обсягів споживання газу щоденно стосовно наступної доби (та подальших газових діб) шляхом надсилання відомостей щодо таких обсягів позивачу, проте відповідачем цього не було зроблено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що позивач передав Головному Управління Національної поліції Одеської області природний газ саме у період з 01.01.2024 року по 15.04.2024 року, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС за ЕІС за кодом споживача 56ХS0001430КК00К, тобто, в період дії договору.

Також відповідач не виконав умови договору щодо того, що споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язався повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п. 3.5.3. договору).

Матеріалами справи підтверджено факт направлення позивачем відповідачу підписаних спірних актів, тоді як останній не направив відмови від їх підписання після їх отримання, тобто, порушив умови договору, укладеного в добровільному порядку, без заперечень та зауважень

Отже, оскільки відповідач, споживши надмірно поставлений позивачем природний газ у загальному розмірі 11,03 м. куб. на суму 179 623 грн. 53 коп., без власного контролювання споживання природного газу, і при цьому заперечуючи вищезазначену заборгованість, не направивши позивачу відмову від підписання актів, належним чином оформлену, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Тому, надаючи оцінку всім доказам та доводам відповідача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД», м.Львів на підтвердження обставини несплати відповідачем за надмірно спожитий природний газ на суму 179 623 грн. 53 коп. є такими, що відповідають таким стандартам.

При цьому, судовою колегією відхиляються доводи відповідача про те, що судом першої інстанції в судовому засіданні 28.10.2024 року протокольною ухвалою було поновлено строк на подання заяви про уточнення позовних вимог та прийнято її до матеріалів справи, разом з новими доказами без клопотання про поновлення строку на їх подання, оскільки зазначені документи вже були подані до суду разом з позовною заявою та не є новими доказами відповідно до норм ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, відхиляються і інші доводи скаржника, зазначені ним в апеляційній скарзі, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, зокрема, щодо невірно обраного позивачем способу захисту та підстави його позову з огляду на вищевикладене.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи відповідача, наведені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до його з таким рішенням без належного обґрунтування для цього відповідних підстав. При цьому протилежного ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції скаржником не доведено.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що всі істотні обставини справи судом першої інстанції встановлені вірно, з огляду на що рішення суду першої інстанції скасування або зміни не потребує.

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Одеській області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року у справі №916/3633/24 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року у справі №916/3633/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2024 року у справі №916/3633/23 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді С.І.Колоколов
Я.Ф.Савицький