ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. Справа № 520/8921/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача: Автогаражного кооперативу "Шкільний" (65121, м. Одеса, вул. Левітана, 126/1; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; код РНОКПП НОМЕР_2 ),

про скасування рішення загальних зборів та повернення майна.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача адвокат Нечепуренко І.О., ордер серія ВН 1395705;

від третьої особи не з`явився.

Обставини справи.

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до автогаражного кооперативу Шкільний, в якій просив суд визнати недійсною постанову загальних зборів уповноважених та активу автогаражного кооперативу "Школьний" від 25.12.2016.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2017 відкрито провадження у справі № 520/8921/17.

06 грудня 2021 року позивач подав до Київського районного суду м. Одеси заяву про зміну позовних вимог (т. 1, а.с. 152-156), в якій просив суд стягнути з відповідача 121360,00 грн.

04 жовтня 2022 року позивач подав до Київського районного суду м. Одеси уточнену заяву про зміну позовних вимог (т. 1, а.с. 221-222), в якій просив суд стягнути з відповідача 3744 доларів США у гривневому еквіваленті на день ухвалення судом рішення. Станом на 30.09.2022 позивачем гривневий еквівалент було обраховано як 136912,84 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2022 у справі № 520/8921/17 (т. 1, а.с. 228-229) позов фізичної особи ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з автогаражного кооперативу Шкільний на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 121360,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2023 у справі № 520/8921/17 (т.2, а.с.71-76) задоволено апеляційну скаргу відповідача, рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/8921/17 скасовано, провадження у справі закрито, у зв`язку з непідсудністю справи суду загальної юрисдикції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 (т. 2, а.с. 119) справу № 520/8921/17 передано до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 справу розподілено до розгляду судді Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.03.2024 (суддя Пінтеліна Т.Г.) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до автогаражного кооперативу "Шкільний" про стягнення 3744 доларів США у гривневому еквіваленті - повернуто позивачу без розгляду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2024 у справі № 520/8291/17. Позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали повернено на розгляд Господарському суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Пінтеліна Т.Г.) від 10.09.2024 заявлено самовідвід від розгляду справи № 520/8921/17.

Розпорядженням керівника апарату Господарському суді Одеської області від 10.09.2024 № 245, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 520/8921/17, за наслідками якого суддею у справі визначено Нікітенка С.В.

Ухвалою суду від 16.09.2024 прийнято справу № 520/8921/17 до провадження судді Нікітенка С.В. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 15.10.2024 о 14:10 год.

18 квітня 2024 року до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява від 05.04.2024 (на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2024), в якій позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів автогаражного кооперативу "Шкільний" в частині виключення ОСОБА_1 з членів автогаражного кооперативу "Шкільний", яке оформлено постановою від 25.12.2016 року та повернути гараж № НОМЕР_3 , який знаходиться на території АГК "Шкільний" у володіння та користування ОСОБА_1 , тобто відновити становище, яке існувало до порушення. Стягнути з відповідача судові витрати, визначити ефективний спосіб захисту мого порушеного права чи інтересу, відповідно до приписів частини 2 статті 5 ГПК України.

Проаналізувавши зміст позовної заяви від 05.04.2024, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою це є заява про зміну предмета позову.

З урахуванням приписів ст. 46 ГПК України суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи заяву позивача про зміну предмета позову. Позовні вимоги вважаються викладеним з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову.

14 жовтня 2024 року до суду від автогаражного кооперативу "Шкільний" надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

14 жовтня 2024 року до Господарського суду Одеської області від автогаражного кооперативу "Шкільний" надійшов відзив на позовну заяву (сформований відповідачем в системі "Електронний суд" 13.10.2024), в якому заявник просить суд поновити строк на подання відзив та прийняти його.

Ухвалою суду від 15.10.2024 відмовлено в задоволенні заяви автогаражного кооперативу "Шкільний" про поновлення строку на подання відзиву. Відзив автогаражного кооперативу "Шкільний" залишено без розгляду.

У підготовчому засіданні 15.10.2024 суд оголосив перерву до 17:30 год. 22.10.2024.

21 жовтня 2024 року до суду від автогаражного кооперативу "Шкільний" надійшло клопотання з додатком, в якому заявник інформує, що користувачем гаражу № НОМЕР_3 в автогаражному кооперативі "Шкільний" є громадянин ОСОБА_2 , який є членом кооперативу.

Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.10.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 . Відкладено підготовче засідання у справі на 19.11.2024 о 12:50 год.

11 листопада 2024 року до суду від автогаражного кооперативу "Шкільний" надійшло клопотання з додатком.

Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

12 листопада 2024 року до суду від ОСОБА_2 надійшли пояснення третьої особи щодо позову.

Вказані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 19.11.2024 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12:50 год. 03.12.2024.

Ухвалою суду від 19.11.2024 повідомлено ОСОБА_2 , що наступне підготовче засідання у справі № 520/8921/17 призначене на 03.12.2024 о 12:50 год.

29 листопада 2024 року до суду від позивача надійшли пояснення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб у справі, зокрема відповідача та третьої особи.

Вказані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.12.2024 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09:30 год. 10.12.2024.

Ухвалою суду від 03.12.2024 повідомлено ОСОБА_2 , що наступне підготовче засідання у справі № 520/8921/17 призначене на 10.12.2024 о 09:30 год.

09 грудня 2024 року до суду від автогаражного кооперативу "Шкільний" надійшли додаткові пояснення у справі.

Вказані додаткові пояснення у справі суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче провадження у справі № 520/8921/17. Постановлено здійснити розгляд справи № 520/8921/17 по суті впродовж розумного строку. Призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2025 о 10:00 год.

13 січня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.01.2025 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 15:30 год. 18.02.2025.

Ухвалою суду від 15.01.2025 повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 18.02.2025 о 15:30 год.

У судовому засіданні 18.02.2025 судом було оголошено перерву в засіданні суду до 14:40 год. 26.02.2025.

Ухвалою суду від 18.02.2025 повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що наступне судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 26.02.2025 о 14:40 год. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання.

Представник позивача та представник третьої особи у судове засідання 26.02.2025 не з`явились.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.02.2025 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, з підстав викладених у письмових поясненнях.

У судовому засіданні 26.02.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено представника відповідача про орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що з 1989 року по 25 грудня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) був членом автогаражного кооперативу «Шкільний» (надалі - відповідач, кооператив або АГК «Шкільний») та користувачем гаражу № НОМЕР_4 , що знаходиться в автогаражному кооперативі «Шкільний».

Позивач в обґрунтування позовних вимог (позовна заява в редакції від 05.04.2024) посилається на ті обставини, що в червні 2017 року зі змісту листа кооперативу за № 9 від 30.05.2017 позивачу стало відомо, що постановою загальних зборів АГК «Шкільний» від 25 грудня 2016 року ОСОБА_1 виключено із членів кооперативу, а гараж, без відома та згоди, без відповідної належної компенсації, яка передбачена при виключенні із членів кооперативу, запропоновано іншим бажаючим мати гараж, який в подальшому було неправомірно зайнято ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що виключення його із членів кооперативу є неправомірним, протиправним, таким, що порушує його права, як належного користувача збудованого ним гаражу, та навіть без відповідної компенсації, яка передбачена законом та Статутом АГК «Шкільний».

Позивач також зазначає, що до компетенції загальних зборів кооперативу, згідно п. 8.2. статуту входить, зокрема, розгляд питань пов`язаних визначенням розмірів вступного і членського внесків, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства. Загальні збори правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, або дві третини уповноважених (п. 8.6. статуту). Рішення загальних зборів кооперативу приймаються відкритим голосуванням, простою більшістю голосів членів (уповноважених осіб) кооперативу, присутніх на загальних зборах (п. 8.8 статуту).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про кооперацію», пунктом 8.3. статуту АГК «Шкільний» передбачено, що про дату, місце, час проведення, та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Позивач вказує, що відповідач нібито надсилав позивачу кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, позивач з 26.06.2013 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідним штампом у паспорті про зареєстроване місце проживання.

Таким чином, за твердженням позивача має місце неналежне сповіщення позивача про місце, час проведення, та порядок денний загальних зборів членів кооперативу, а отже і порушення статті 15 Закону України «Про кооперацію», пункту 8.3. статуту АГК «Шкільний», що має наслідком визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу в частині виключення ОСОБА_1 з нього.

Крім того, виключення позивача із членів кооперативу відбулось за нібито заборгованість за 13,5 років зі сплати членських внесків, проте будь-яке судове рішення про стягнення з мене заборгованості зі сплаті членських внесків відсутнє, відповідачем таке рішення до суду не надано. Належні та допустимі докази взагалі наявності у позивача заборгованості зі сплати внесків відсутні.

Також приписами ст. 21 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Аналогічна вимога передбачена у пункту 10.3. статуту АГК «Шкільний».

Позивач вважає, що відбулось незаконне виключення його з членів кооперативу без одержання своєї загальної частки.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та не оспорювалось учасниками справи, що позивач був членом Автогаражного кооперативу «Шкільний» з 1989 року і у його користуванні був гараж № НОМЕР_3 .

Рішенням звітних зборів уповноважених та активу Автогаражного кооперативу «Шкільний» 25.12.2016 прийнято рішення про виключення з членів кооперативу ОСОБА_1 , оскільки останнім на протязі 13,5 років не сплачувались членські внески.

Суд зазначає, що відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року, № 1087-IV, що чинний на час прийняття оспорюваного рішення (надалі - Закон) кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Також стаття 2 Закону України «Про кооперацію» закріплює поняття членського внеску як грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.

Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» визначено, що статут кооперативу є правовим документом, який регулює його діяльність.

Статтею 12 цього Закону визначено, що основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Статтею 13 цього ж Закону встановлюється, що членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

Згідно ст. 15 Закону вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу, тощо.

Пунктом 5.2. Статуту АГК «Шкільний» закріплено, що члени кооперативу, яким був ОСОБА_1 , зобов`язані: додержуватись статуту кооперативу; виконувати рішення органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконувати свої зобов`язання перед кооперативом; сплачувати членські внески у строк, визначений рішенням загальних зборів; при несплаті членських внесків на протязі 3 років, загальні збори виносять рішення про подальше членство неплатника в кооперативі, тощо.

Отже, при несплаті членських внесків на протязі 3 років, загальні збори виносять рішення про подальше членство неплатника в кооперативі.

Суд звертає увагу, що вступаючи до кооперативу, ОСОБА_1 , взяв на себе зобов`язання додержуватись вимог Статуту АГК «Шкільний», однак, порушив вимоги Статуту АГК «Шкільний» та Закон України «Про кооперацію», що виразилось у несплаті членських внесків починаючи з другого півріччя 2003 року, тобто на протязі 13,5 років.

Станом на 25.12.2016 за позивачем обліковувалась сума боргу по сплаті членських внесків у розмірі 10800,00 грн.

Отже, внаслідок несплати позивачем заборгованості по членським внескам кооператив несе збитки.

Пунктом 5.2 Статуту АГК «Шкільний», закріплено, зокрема, що при несплаті членських внесків на протязі 3 років, загальні збори виносять рішення про подальше членство неплатника в кооперативі.

Рішенням звітних зборів уповноважених та активу АГК «Шкільний» 25.12.2016 прийнято рішення про виключення з членів кооперативу ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що спірне рішення ухвалене відповідачем відповідно до вимог діючого законодавства та Статуту, а отже підстав для його скасування не вбачається.

Щодо посилань позивача, як на підставу для скасування рішення - неповідомлення позивача про місце, час проведення, та порядок денний загальних зборів членів кооперативу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про кооперацію», пунктом 8.3. Статуту АГК «Шкільний» передбачено, що про дату, місце, час проведення, та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Матеріали справи свідчать, що згідно доповідного листа від 27.11.2016 (т. 1 ас. 27) до місця проживання ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_1 , за адресою, вказаною у журналі «Список членів кооперативу» (т. 4 ас. 119-120) був направлений співробітник АГК «Шкільний» ОСОБА_3 , який мав намір повідомити позивача про проведення 25.12.2016 загальних зборів АГК «Шкільний», на яких буде розглядатись питання про виключення позивача з членів кооперативу. Проте двері представнику АГК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою позивача ніхто не відчинив, а на залишену ним записку так ніхто і не відповів.

Слід також зазначити, що кооператив навіть направивши позивачу поштою на його адресу АДРЕСА_3 , повідомлення про проведення 25.12.2016 загальних зборів, то все одно позивач його б не отримав, оскільки за твердженням самого ж позивача, що також підтверджується копією його паспорта (т. 3. а.с. 25), 26.06.2013 він змінив адресу місяця реєстрації та фактичного проживання.

Щодо тверджень позивача, що він повідомляв в 2013 голову кооперативу про зміну своєї адреси проживання та номеру мобільного телефону, то вказані твердження позивача суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували вказане.

Суд також звертає увагу, що до обов`язків кооперативу на належить встановлення фактичного місця проживання членів кооперативу.

Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомляв позивача про місце, час проведення, та порядок денний загальних зборів членів кооперативу, які відбулись 25.12.2016.

Також щодо тверджень позивача, що він не отримував листів від кооперативу про необхідність сплати членських внесків. Суд до цієї підстави ставиться критично, оскільки як вказувалось вище, відповідно до Статуту члени кооперативу зобов`язані сплачувати такі внески і в обов`язки відповідача не входить повідомлення про необхідність їх сплати його членами.

Також щодо тверджень позивача, що його майнові права на гараж порушені виключенням з членів кооперативу. Суд зазначає, що позивач не надав суду доказів того, що гараж № НОМЕР_3 є його власністю, а тому цю підставу для задоволення позову також відхиляє.

Враховуючи усе вищевикладене, порушень вимог Статуту та/або Закону при процедурі повідомлення позивача про проведення загальних зборів та виключення позивача з членів кооперативу, судом не встановлено.

Отже, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів автогаражного кооперативу «Шкільний» в частині виключення ОСОБА_1 з членів автогаражного кооперативу «Шкільний», яке оформлено постановою від 25.12.2016.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про повернення позивачу у володіння гаражу № 877, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення загальних АГК «Шкільний» від 25.12.2016, у задоволенні якої суд відмовив. Крім того, як вже було зазначено судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що гараж № НОМЕР_3 є власністю ОСОБА_1 ..

Стосовно заяви позивача про визначення ефективного способу захисту його порушеного права чи інтересу, то за висновком суду, суд не має права виходити за межі позовних вимог для визначення ефективного способу захисту права замість позивача.

Щодо заяви відповідача від про застосування позовної давності, то суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Виходячи із зазначеного та з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заява про застосування до спірних правовідносин позовної давності судом не розглядається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 12.03.2025 (у зв`язку з перебуванням судді Нікітенка С.В. на лікарняному у період з 05.03.2025 по 09.03.2025).

Суддя Нікітенко С.В.