ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025р. Справа № 904/5534/24

За позовом: Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Марганець

До: Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, м. Москва

Про: стягнення 3 175 588,00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Буханець І.П.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Постоєнко М. М.;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

АТ «Марганецький ГЗК» (позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (відповідач) про стягнення 3 164 108, 00грн. - збитків та 11 480,00грн. витрат на оплату послуг з оцінки понесених збитків. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на заподіяння шкоди внаслідок пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації 27.07.22р. в наслідок ракетного обстрілу було пошкоджено і зруйноване майно, яке належить АТ «Марганецький ГЗК», зокрема будівлі, споруди та транспортні засоби (автобусна та вантажна технологічна техніка).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.24р. відкрито провадження у справі № 904/5534/24 за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 14.01.25р.

Російська Федерації в особі Міністерства юстиції РФ (відповідач) явку повноважних представників не забезпечив, відзив на позов не надав , незважаючи на ту обставину, що неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідних повідомлень на офіційному сайті судової влади України . Розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою суду від 11.03.25р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 20.03.25 р.

Відповідно до частини першої ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Тобто Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.22р., Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює з цієї дати застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку з припиненням поштового сполучення.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 14.04.22р. у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету РФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором Верховний Суд дійшов висновку, що РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії. Верховний Суд виходив із того, що названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Відтак, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24.02.22р. таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

У постановах від 18.05.22р. у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про те, що позивач, звертаючись із позовом до Російської Федерації, для правильного вирішення спору не потребує згоди компетентних органів держави Російської Федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.04.22р. у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).

Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу відповідача в особі посольства РФ в Україні повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі судом здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/) відповідних оголошень-повідомлень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.22р. військовими Збройних Сил Російської Федерації з використання реактивної системи залпового вогню з боку військових підрозділів російських військових формувань, які базуються в районі м. Енергодар здійснено обстріл території автомобільного цеху АТ «Марганецький ГЗК».

Внаслідок ворожого артилерійського обстрілу, було пошкоджено майно, яке належить АТ «Марганецький ГЗК», зокрема будівлі та споруди та транспортні засоби (автобусна та вантажна технологічна техніка), які були задіяні в технологічних процесах підприємства:

- критий навіс на 10 боксів інв. № 10929;

- гараж на 21 легковий автомобіль інв.№10930;

- головний виробничий корпус №1 з побутовими приміщеннями інв№11116;

- будівля автомийки інв.№11292;

- господарська фекальна каналізація 116.6 П/М корпус БЕЛАЗів інв.№11317;

- виробнича каналізація 399.5 П/М корпус БЕЛАЗів інв.№11318;

- побутовий комбінат інв.№11297; будівля для автотранспорту інв.№11298;

- ангарна на 18 автобусів інв.№13827;

- будівля компресорної станції інв.№13829;

- автосамоскид ТАТРА 815 С1 НОМЕР_1 інв. №11011;

- автомобіль КАМАЗ 5410 сідловий тягач НОМЕР_2 інв. №11029;

- автосамоскид ТАТРА 815 С1 N НОМЕР_3 інв. №11035;

- автосамоскид ТАТРА 815 С1 N НОМЕР_4 інв. №11039;

- автомобіль ЗИЛ-431412 БОРТОВИЙ-С N НОМЕР_5 інв. № 11055;

- автомобіль КАМАЗ 55111 N НОМЕР_6 САМОСКИД-С інв. №11059;

- автомобіль КРАЗ 258 Б1 N НОМЕР_7 інв. №11070;

- автомобіль КРАЗ 6444 N НОМЕР_8 інв. № НОМЕР_9 ;

- автомобіль STAR 1142 С N НОМЕР_10 інв. №11103;

- напівпричип бортовий ОДАЗ -9370 N НОМЕР_11 інв. №11107;

- автомобіль самоскид КРАЗ 64-02 N НОМЕР_12 інв. №18179;

- автобус D «БОГДАН А 144.5» N НОМЕР_13 інв. №18608;

- автобус МАЗ 103486 N НОМЕР_14 інв. №20785;

- напівпричип OZGUL інв.№20791;

- самоскид кар`єрний 70Т HOWO 6*4 ZZ5707S3840AJ держ.№ Т101-78АЕ інв. №20816;

- автобус ЕТАЛОН А-079.53-0000040 N АЕ2615КI інв.№20869;

- самоскид кар`єрний 70T HOWO 6*4 ZZ5707S3840AJ держ.№ Т101-77АЕ інв. №20893;

- самоскид кар`єрний 70T HOWO 6*4 ZZ5707S3840AJ держ.№ Т101-79АЕ інв. №20894;

- самоскид кар`єрний 70T HOWO 6х4 ZZ5707S3840AJ держ.№ Т103-69АЕ інв. №21241;

- самоскид кар`єрний 70T HOWO 6х4 ZZ5707S3840AJ держ.№ Т103-70АЕ інв. №21242;

- автобус SINOTRUK CITY BUS JK6129G5 держ. № НОМЕР_15 інв. № 21428;

- автобус SINOTRUK CITY BUS JK6129G5 держ. № НОМЕР_16 інв. №21429;

- самоскид МАЗ 6501С5 держ. № АЕ75-96РН інв. № НОМЕР_17 ;

- автомобіль вахтовий UAK AV-20 держ. № НОМЕР_18 інв. №21508.

Згідно із Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.22р. до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом артилерійського обстрілу 27.07.22р. приблизно о 02 год. 25 хв. збройними силами РФ, внаслідок якого пошкоджено будівлі автомобільного цеху та транспортні засоби, що належать на праві власності АТ «Марганецький ГЗК».

07.09.22р. комісією з обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії РФ, створеною на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 14.07.22р. №193 «Про створення комісії з обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії РФ» проведено обстеження пошкодженого майна, за результатами огляду пошкоджень складено акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ., а саме:

- акт комісійного обстеження об`єкту: критий навіс на 10 боксів інв. № 10929 ;

- акт комісійного обстеження об`єкту: гараж на 21 легковий автомобіль інв. №10930;

- акт комісійного обстеження об`єкту: головний виробничий корпус №1 з побутовими приміщеннями інв. №11116;

- акт комісійного обстеження об`єкту: будівля автомийки інв. №11292;

- акт комісійного обстеження об`єкту: господарська фекальна каналізація 116.6 П/М корпус БЕЛАЗів інв.№11317;

- акт комісійного обстеження об`єкту: виробнича каналізація 399.5 П/М корпус БЕЛАЗів інв. №11318;

- акт комісійного обстеження об`єкту: побутовий комбінат інв. №11297;

- акт комісійного обстеження об`єкту: будівля для автотранспорту інв. №11298;

- акт комісійного обстеження об`єкту: ангар на 18 автобусів інв. №13827;

- акт комісійного обстеження об`єкту: будівля компресорної станції інв.№13829.

З метою оцінки технічного стану і експлуатаційної придатності нерухомого та рухомого майна, АТ «Марганецький ГЗК» було залучено ФОП Назаренко Г.А. за договором № від 12.09.23р. (а.с. 73-74).

За результатами обстеження було складено Звіт № про оцінку вартості збитків понесених при пошкодженні основних засобів (будівлі та споруди), що належать АТ «Марганецький ГЗК» ринкова вартість понесених збитків від пошкодження майна у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, а саме у зв`язку зі здійсненням ворожих обстрілів 27.07.22р. становить 1 757 911,00грн., відповідно до звіту в результаті обстеження майна встановлені наступні дефекти та пошкодження:

- ??критий навіс на 10 боксів (інв. № 10929): пошкодження вікна 15,0 кв. м.;

- гараж на 21 легкову машину (інв. № 10930): пошкодження вікна 36,0 кв. м., двері 6,75 кв. м.;

- головний виробничий корпус №1 з побутовими приміщеннями (інв. № 11116): покрівля 2 кв. м., перегородки 60,0 кв. м., підлога 0,8 кв. м., вікна 120,0 кв. м., двері 0,8 кв. м.;

- будівля автомийки (інв. № 11292): пошкодження вікна 3,5, кв. м.;

- господарська фекальна каналізація 116,6м.п. корпуса белазів (інв. № 11317): вікна 17,0 кв. м.;

- виробнича каналізація 399,5п.м. корпуса белазів (інв. №11318): пошкодження вікна 17,0 кв. м.;

- побутовий комбінат (інв. № 11297): пошкодження вікна 748,0 кв. м., двері 0,6 кв. м.;

- будівля для автотранспорту (інв. № 11298): пошкодження вікна 800,0 кв. м.;

- ангар на 18 автобусів (інв. № 13827): пошкодження вікна 23,0 кв. м.;

- будівля компресорної станції (інв. № 13829): пошодження вікна 48,0 кв. м.

Відповідно до Звіту № про оцінку вартості збитків понесених при пошкодженні транспортних засобів, що належать АТ «Марганецький ГЗК» ринкова вартість понесених збитків від пошкодження майна у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, а саме у зв`язку зі здійсненням ворожих обстрілів 27.07.22р. становить 1 406 197,00грн.

За послуги щодо встановлення і визначення реальних збитків (матеріальної шкоди) та отримання відповідних звітів АТ «Марганецький ГЗК» сплатило ФОП Назаренко Г.А. 11 480,00грн. без ПДВ , що підтверджується платіжними інструкціями: №619 від 30.05.24р. на суму 3 836,00грн. без ПДВ; №373 від 30.05.24р. на суму 4 200,00грн. без ПДВ; №148 від 11.01.24р. на суму 1 644,00грн. без ПДВ, №583 від 11.01.24р. на суму 1 800,00грн. без ПДВ. (а.с. 110-113).

Вищенаведені незаконні, протиправні дії Російської Федерації, як в контексті норм національного законодавства України, так і в контексті норм міжнародного права, призвели до порушення права власності АТ «Марганецький ГЗК» внаслідок пошкодження майна, що стало підставою звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз змісту статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України свідчить, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або реальної вартості будівельних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.

Відповідно до абз. 13 п. 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації - додатку до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 20.03.22р. № 326 (далі Загальні засади оцінки збитків) під збитками розуміють:

- вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії Російської Федерації, розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки);

- розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації (упущена вигода).

Метою оцінки збитків є: визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі); визначення упущеної вигоди; визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу (п. 8 Загальних засад оцінки збитків).

Як встановлено підпунктом 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації № 326, визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад оцінки збитків оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223 затверджена Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (далі - Методика).

У пункті 4 Методики встановлено, що відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 326 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 № 951).

Оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з метою, зокрема визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій (пункт 5 розділу І Методики).

Така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі, зокрема: розміру реальних збитків; потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії (пункт 6 розділу І Методики).

Згідно з пунктом 7 Методики оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав Російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від Російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні»» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії російської федерації проти України в розумінні ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

У зв`язку з чим, суд вважає, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з відповідача держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд 14; ідентифікаційний код 34) на користь позивача Акціонерного товариства «Марганецький гірничозбагачувальний комбінат» (53400, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 62; ): 3 164 108,00грн. збитків та 11 480,00грн. - витрат на оплату послуг з оцінки понесених збитків.

3.Стягнути з відповідача - держави Російська Федерація (Russian Federation код ISO ru/rus 643) в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, буд 14; ідентифікаційний код 34) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106): 38 107,06грн. судового збору .

Видати відповідні накази після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 20.03.25р.

Суддя Васильєв О.Ю.