ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/74/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Ясюнецький О.О. - адвокат, ордер серії АМ №1113887 від 17.01.2025;

Паращенко В.М. - керівник;

від відповідача: Кальчук А.Є . - довіреність №1 від 09.01.2025;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ МІСЬКБУД"

до Оліївської сільської ради Житомирського району

про стягнення 740801,27 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ МІСЬКБУД" звернулося до суду з позовом про стягнення з Оліївської сільської ради Житомирського району 740801,27 грн, з яких: 601070,34 грн вартість виконаних робіт, 101344,77 грн інфляційних та 38386,16 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження у справі №906/74/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2025.

03.02.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач не заперечує фактичного виконання позивачем робіт та зазначає, що розрахунки з позивачем неможливо було провести у зв`язку із зміною в Оліївській сільській раді підписанта.

Ухвалою від 06.02.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/74/25 до судового розгляду по суті на 11.03.2025.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 47-48).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 між Оліївською сільською радою (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ МІСЬКБУД" (виконавець, відповідач) укладено договір №365 "Реконструкція вуличного освітлення пров. Орлова, пров. Огурцова в с. Довжик Житомирського району Житомирської області" (далі - договір (а.с. 8-10)).

Термін дії договору визначений до 31.12.2023 на підставі додаткової угоди до договору №1 від 29.12.2022 (а.с. 18).

Позивач стверджує, що на виконання умов вказаного договору виконав комплекс робіт на загальну суму 601070,34грн, однак відповідач розрахунки не здійснив, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 101344,77 грн інфляційних та 38386,16 грн 3% річних.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Відповідач у відзиві не заперечує фактичного виконання позивачем робіт та зазначає, що розрахунки з позивачем неможливо було провести у зв`язку із зміною в Оліївській сільській раді підписанта.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №365 "Реконструкція вуличного освітлення пров. Орлова, пров. Огурцова в с. Довжик Житомирського району Житомирської області" від 15.11.2021.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язався у 2021 році виконати роботи, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити роботи на умовах, визначених цим договором "Реконструкція вуличного освітлення пров. Орлова, пров. Огурцова в с. Довжик Житомирського району Житомирської області" (код ДК 021:2015 - 45311000-0 - Монтаж електропроводки та електроарматури").

Додатковою угодою №1 від 29.12.2022 сторони, зокрема, визначили, що виконавець зобов`язується виконати роботи до 15.12.2023р. після підписання договору (п. 5.1). Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2023, але в частині оплати - до повного виконання зобов`язань (п. 10.1).

За умовами п. 5.2. договору роботи передаються за актом приймання-передачі виконаних робіт, який складається виконавцем і подається на затвердження замовнику. Замовник приймає роботи за цим договором протягом 5 (п`яти) днів з дати їх подання виконавцем. У випадку непідписання або невиконання вмотивованої відмови в підписанні акту приймання-передачі виконаних робіт протягом вказаного терміну, такий акт вважається підписаний сторонами.

У випадку мотивованої відмови складається двосторонній акт з переліком недоліків та строком їх виправлення (п. 5.3. договору).

Згідно з п. 4.2. договору розрахунки здійснюються в безготівковій формі за рахунок коштів місцевого бюджету протягом 7 робочих днів після підписання сторонами актів.

Матеріали справи містять складений та підписаний позивачем акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт на загальну суму 601070,34 грн (а.с. 24-33).

Позивач у позовній заяві стверджує, що неодноразово подавав відповідачу для підписання та оплати акт приймання-передачі виконаних робіт, однак відповідач акти не підписав, оплату не здійснив, вмотивовану відмову від підписання актів не заявляв.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних позивачем обставин.

Водночас матеріали справи містять лист позивача від 12.12.2024 №5, адресований відповідачу, у якому повідомлено про необхідність підписати та оплати акти виконаних робіт, а також довідку про вартість виконаних робіт на загальну суму 601070,34 грн (а.с. 22).

Вказаний лист отриманий відповідачем 12.12.2024, про що свідчить відмітка на листі та підтвердив представник у судовому засіданні 11.03.2025.

Відповідач листом від 17.12.2024 №1587/02-03/24 повідомив про те, що акти приймання виконаних робіт не можуть бути підписані у зв`язку із зміною підписанта (а.с. 23).

Аналогічні доводи непідписання акта виконаних робіт відповідач навів у відзиві на позовну заяву та підтвердив представник відповідача в судових засіданнях. При цьому відповідач не заперечував фактичного виконання позивачем робіт на суму 601070,34 грн.

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Таких висновків також дотрималася об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 у справі №914/2355/21.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт), покладений саме на замовника.

Якщо замовник безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18).

Таким чином, якщо позивач, як виконавець, фактично виконав відповідні роботи і надіслав відповідачу, як замовнику, акти надання послуг, які останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення коштів за фактично виконані роботи. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20, від 29.11.2021 у справі № 910/11215/20.

Оскільки станом на час розгляду справи відповідач вартість виконаних позивачем робіт не заперечував, водночас доказів їх оплати не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 601070,34 грн підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 101344,77 грн інфляційних та 38386,16 грн 3% річних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що ним здійснено нарахування сум річних за період з 01.12.2022 по 15.01.2025 та інфляційних за період з грудня 2022 року по листопад 2024 року.

Водночас, п.4.2 договору надає замовнику строк 7 робочих днів для проведення розрахунків саме з моменту підписання сторонами актів. Порядку проведення розрахунків у випадку одностороннього підписання актів сторони у договорі не визначили.

На думку суду, у даному випадку підлягають застосуванню приписи ч.2 ст.530 ЦК України, згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджено направлення позивачем відповідачу листа про необхідність підписати та оплатити акт виконаних робіт лише 12.12.2024 (а.с. 22). До вказаного листа додавались акти виконаних робіт на 11 аркушах. Направлення інших листів матеріали справи не містять. Вказаний лист отриманий відповідачем 12.12.2024, про що свідчить відмітка на листі та підтвердив представник у судовому засіданні 11.03.2025.

Відповідач листом від 17.12.2024 №1587/02-03/24 повідомив про те, що акти приймання виконаних робіт не можуть бути підписані у зв`язку із зміною підписанта (а.с. 23).

За таких обставин, прострочення у оплаті наданих послуг у позивача виникло з 18.12.2024 (наступний день після надання відповідачем відповіді), і саме з цієї дати слід здійснювати нарахування сум річних та інфляційних.

Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що 3% річних за період з 18.12.2024 по 15.01.2025 (кінцева дата визначена позивачем) становлять 1430,80рн.

Що стосується інфляційних, слід зазначити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18 викладено таку правову позицію: "якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць".

Також, колегія суддів під час розгляду касаційної скарги у справі №910/13071/19 зазначила про правову позицію Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі №916/1883/16 про розрахунок індексу інфляції не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, що здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Відтак, оскільки прострочення триває 18.12.2024 по 15.01.2025, тому за вказаний період інфляційна складова боргу не нараховується.

Розрахунки здійснені судом за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

За наведених обставин, у стягненні 36955,36 грн 3% річних та 101344,77 грн інфляційних суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Судовий збір відповідно до п.2 ч.1ст.129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (12402, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, буд. 68, ід. код 04348409) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ МІСЬКБУД" (10020, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Миру, будинок 74-А, ід. код 41410981):

- 601 070,34 грн основного боргу;

- 1430,80 грн 3% річних;

- 9037,52 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.03.25

Суддя Давидюк В.К.

1 - в справу;

Сторонам через "Електронний суд"