ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. Справа№ 910/8957/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Київської міської прокуратури

на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2024 (повний текст складено 16.12.2024) (про зупинення провадження у справі)

у справі № 910/8957/24 (суддя Ягічева Н. І.)

за позовом Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Приватного підприємства "Конвалія-нерухомість"

про усунення перешкод шляхом скасування державної реєстрації права власності

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В липні 2024 року Заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Конвалія-нерухомість" про усунення перешкод шляхом скасування державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Подільської райради від 28.10.2010 №833 між КП "Поділ-Інвест-Реконструкція" та ПП "Конвалія-Нерухомість" 15.11.2010 укладено інвестиційний договір №16 на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, буд.2, літ.А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З в Подільському районі м. Києва. Проте, відповідач протягом 14 років не отримав вихідних даних, які необхідні для проектування (розробки проектно-кошторисної документації) реконструкції будівель по вул. Хорива, 2 у м. Києві. За відсутності відповідного рішення Київради, а відтак без волевиявлення власника майна на його відчуження, відповідач не набув у визначеному законодавством порядку право власності на спірне комунальне майно, а тому реєстрація за ПП "Конвалія-Нерухомість" права власності на спірні об`єкти нерухомості є незаконною.

27.11.2024 відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження по справі до вирішення пов`язаної з нею справи № 910/6728/24.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2024 за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі № 910/8957/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/6728/24.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили остаточним рішенням у справі №910/6728/24, враховуючи предмети доказування у даній справі та у справі №910/6728/24 та з метою уникнення взаємовиключних висновків, до яких можуть дійти суди у таких справах.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/8957/24, Київська міська прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 2, 227, 236 ГПК України, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому скаржник посилається на те, що зв`язок між предметом розгляду у справі № 910/8957/24 з предметом доказування у справі № 910/6728/24 відсутній, оскільки у вказаній справі не встановлюватимуться обставини, які можуть мати преюдиційне значення для даної справи.

Позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ПП "Конвалія-Нерухомість" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржене судове рішення суду першої інстанції без змін.

Київською міською прокуратурою подані заперечення на відзив на апеляційну скаргу, які залучені до матеріалів справи і враховані судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І.П., судді Владимиренко С.В., Демидова А.М.) за клопотанням Київської міської прокуратури поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 11.12.2024, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8957/24, розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяв, клопотань учасників справи.

Київська міська прокуратура 07.03.2025, а Київська міська рада 14.03.2025 звернулися до суду з клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

В силу приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У даному випадку, заявниками було пропущено строк, встановлений ухвалою суду від 17.02.2025. Так, в пункті 6 резолютивної частини цієї ухвали встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. Водночас, як вбачається із матеріалів справи копію ухвали від 17.02.2025 до електронних кабінетів Київської міської прокуратури та Київської міської ради доставлено 19.02.2025, відтак останній день строку для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі припадає на 03.03.2025 (з урахуванням вихідних та святкових днів).

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яке ще не вчинена.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого ухвалою суду від 17.02.2025 (до 03.03.2025), Київська міська прокуратура та Київська міська рада не зверталися до суду із заявами про продовження строку для подання клопотань.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновків про залишення цих клопотань без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України як таких, що подані після закінчення процесуального строку, встановленого судом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження у справі № 910/8957/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/6728/24.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин (зокрема обмеженість предмета позову, певна черговість розгляду вимог).

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 ГПК України).

Згідно зі статтею 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Предметом позову у даній справі № 910/8957/24 є матеріально-правова вимога Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до ПП "Конвалія-нерухомість" про усунення перешкод Київській міській раді у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом скасування державної реєстрації права власності ПП "Конвалія-нерухомість" на закінчений будівництвом об`єкт - групу будівель та споруд по вул. Хорива, 2 в м. Києві загальною площею 3 196 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), проведеної 03.05.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2017 № 72990393.

Позовні вимоги у цій справі обґрунтовані тим, що обставини належності спірного майна до комунальної власності та неможливості набуття відповідачем права власності на нього до виконання інвестиційних зобов`язань встановлені рішеннями судів у справі №910/8298/21. Незаконність повторної реєстрації права власності за відповідачем на спірні об`єкти зі збільшеною площею пояснюється відсутністю відповідного рішення Київради, як власника майна на його відчуження, невиконання відповідачем зобов`язань за інвестиційним договором №16 від 15.11.2010 в частині здійснення реконструкції об`єктів з введенням їх в експлуатацію, у зв`язку з чим відповідач не міг набути право власності на нежитлові будівлі літ. А, Б, В, Г, Д, Є, Ж, З по вул. Хорива, 2 на підставі зазначеного інвестиційного договору (пункт 8.2. договору).

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти його задоволення, зазначивши зокрема про те, що виконання ним робіт було припинено у зв`язку з отриманням 12.01.2018 припису Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради від 29.12.2017 № 425/п, відповідно до якого відповідач був зобов`язаний припинити виконання будь-яких робіт за адресою м. Київ, вул. Хорива, 2, оскільки будинок за цією адресою є пам`яткою архітектури місцевого значення відповідно до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869. Щодо інвестиційного договору відповідач звернув увагу на те, що весь розділ 8 цього договору "Використання результатів реконструкції та будівництва об`єкту інвестування" (включно з пунктом 8.2. договору, на який посилається прокурор) стосується того майна, яке буде створено в результаті будівництва об`єкту інвестування, а умови конкурсу врегульовують питання власності на будинки до початку будівельних робіт, але після виконання інвестором певних передумов. Вважає, що на даному етапі виконання інвестиційного договору пункт 8.2 не застосовується, оскільки реалізація інвестиційного договору в частині будівництва не завершена. Також відповідач зазначив про те, що відповідно до пункту 3.1.1. (Г) інвестиційного договору забудовник-інвестор зобов`язується забезпечувати повне (100 %) фінансування відселення осіб (фізичних та/або юридичних), які проживають/перебувають на законних підставах у будинку, та вирішення з ними майнових питань, пов`язаних з їх відселенням. Такий обов`язок відповідач виконав, майнові питання з усіма власниками житлових та нежитлових приміщень вирішені шляхом укладення договорів купівлі-продажу та міни у 2013-2015 роках. Таким чином, як зазначив відповідач, він набув у власність усі приватизовані квартири та нежилі приміщення у будинках.

Предметом позову у справі № 910/6728/24, до розгляду якої відповідач просив зупинити провадження у справі № 910/8957/24, є вимоги Заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради та КП "Поділ-ІнвестРеконструкція" до ПП "Конвалія-нерухомість" про:

розірвання інвестиційного договору від 15.11.2010 № 16 на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва, укладеного між КП "Поділ-ІнвестРеконструкція" та ПП "Конвалія-Нерухомість";

визнання припиненими зобов`язань КП "Поділ-ІнвестРеконструкція" та ПП "Конвалія-Нерухомість" за інвестиційним договором на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва від 15.11.2010 № 16.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані істотним порушенням ПП "Конвалія-Нерухомість" умов інвестиційного договору, що полягає у невчиненні останнім протягом майже 14 років жодних дій з виконання договору, а також істотною зміною обставин, що унеможливлює виконання договору, а саме, набуття у 2014 році частиною об`єктів, що підлягають реконструкції згідно з договором, статусу пам`яток культурної спадщини.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для вирішення спору у даній справі необхідно надати оцінку інвестиційному договору № 16 від 15.11.2010 та встановити ступінь його виконання, що є предметом розгляду у справі №910/6728/24.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

З огляду на викладене, судом обґрунтовано встановлено не лише взяємопов`язаність зазначених справ, але й неможливість їх одночасного розгляду, який, враховуючи предмети доказування у даній справі та справі №910/6728/24, може призвести до взаємовиключних висновків, яких можуть дійти суди у таких справах, а відтак, правомірним є висновок господарського суду міста Києва про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили остаточним рішенням у справі №910/6728/24.

Посилання Київської міської прокуратури в запереченнях на відзив на апеляційну скаргу на те, що невиконання відповідачем умов інвестиційного договору та незаконність реєстрації за відповідачем права власності на спірні об`єкти встановлені рішеннями судів у справі №910/8298/21, є неприйнятними, оскільки в межах цієї справи судами надавалась оцінка обставинам невиконання відповідачем умов інвестиційного договору та проведення державної реєстрації за відповідачем права власності у 2017 році на підставі доказів, які існували на той час. Тоді як, для вирішення спору у цій справі мають значення обставини виконання/невиконання відповідачем умов інвестиційного договору станом на час проведення спірної реєстраційної дії, яка вчинена у 2024 році.

Отже доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі №910/8957/24 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова