про стягнення 35 723, 39 грн,
Представник сторін:не викликались
До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі за текстом - ПрАТ «СК «АРКС», Позивач) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (далі за тексом - АТ «СК «ББС Іншуранс», Відповідач) про стягнення 35 723, 39 грн суми страхового відшкодування за полісом ЕР № 205585439.
В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування здійснено виплату суми страхового відшкодування у зв`язку з чим до нього перейшло право вимоги до Відповідача (винної особи) в межах понесених витрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС».

10.03.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява АТ «СК «ББС Іншуранс» про вирішення питань розподілу судових витрат та стягнення з Відповідача на користь Позивача 11 700 грн витрат на професійну правничу допомогу.

10.03.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення ПрАТ «СК «АРКС» щодо заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що у поданому відзиві Відповідачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а 20.01.2025 подано заяву про подання додаткових доказів у порядку частини 8 статті 129 ГПК України.

07.03.2025 Відповідачем сформовано заяву про вирішення питання розподілу судових витрат, яку зареєстровано канцелярією Господарського суду міста Києва 10.03.2025.

Судом встановлено, що докази понесення судових витрат Відповідачем подано із дотриманням визначеного порядку частини 8 статті 129 ГПК України, що спростовує заперечення Позивача в цій частині, а відповідні докази приймаються судом до розгляду.

Суд зазначає, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Відповідачем до матеріалів справи надано:

- договір № 1201/0121 від 01.12.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги, пунктом 3.1 якого закріплено, що розмір гонорару визначається сторонами у Протоколах погодження договірної ціни;

- додаткова угода від 18.12.2023 до договору № 1201/0121 від 01.12.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги;

- протокол погодження договірної ціни від 26.12.2024;

- акт прийому наданої професійної правничої допомоги від 07.03.2025, який підписано сторонами без зауважень та претензій та тим самим погоджено перелік наданих адвокатом послуг на загальну суму 11 700 грн;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН № 1317 від 04.11.2017.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 та 2 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи щодо відшкодування Відповідачу витрат на професійну правничу допомогу Позивач зазначає, що складений адвокатом відзив не відрізняється суттєво від листа ПрАТ «СК «Брокбізнес» вих. 987/11 від 20.09.2022 про відмову у виплаті страхового відшкодування, що свідчить про завищеність визначених витрат, а заявлені до відшкодування витрати не є документально підтвердженими.

При цьому заперечення Позивача не містять «прохальної частини» про відмову у стягненні витрат або зменшення їх розміру.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Із наданого Відповідачем Акту прийому наданої професійної правничої допомоги від 07.03.2025 вбачається, що адвокатом надано клієнту (Відповідачу) послуги на суму 11 700 грн., які останнім прийнято без зауважень та претензій.

Суд не погоджується з доводами Позивача та зазначає, що наявність листа ПрАТ «СК «Брокбізнес» вих. 987/11 від 20.09.2022 про відмову у виплаті страхового відшкодування не спростовується необхідність вивчення адвокатом матеріалів позовної заяви, необхідність складання та подання заяв по суті позову (відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив).

Водночас, судом враховано, що колегія суддів об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 відступила від висновків викладених у постанові від 21.10.2022 у справі № 910/13595/20, у зв`язку з чим заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

В силу зазначеного, такими, що не підлягають відшкодуванню Позивача є послуги, закріплені пунктами 6 та 7 Акту прийому наданої професійної правничої допомоги від 07.03.2025, у зв`язку з чим законним суд вважає покладення на Позивача обов`язку з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 900 грн., які на переконання суду є обґрунтованими та співмірними з предметом спору та виконаною адвокатом роботою.

В іншій частині заперечення Позивача суд розцінює як формальні та не конкретизовані, що унеможливлює встановлення в чому саме (в якій частині) на думку Позивача полягає завищеність та необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу.

Також, суд звертає увагу Позивача, що адвокатські послуги в межах даної справи фактично надані, а витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та у додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21.

Керуючись частинами 1-2 статті 74, статтею 76, 86, 123, 126, 129, 221 та 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про вирішення питань розподілу судових витрат у справі № 910/15838/24 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 20474912) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (вул. Білоруська, буд. 3, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 20344871) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 900 (девять тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.

3. У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

4. Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 17.03.2025

Суддя Антон ПУКАС