ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2025 р. Справа № 924/97/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика"

про стягнення 20000,00 грн

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика" 20000,00 грн заборгованості за поставлену металопродукцію.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань з оплати товару поставлено згідно видаткових накладних №94099367 від 12.08.2021, №94099085 від 12.08.2021, №94100322 від 12.08.2021, №94100292 від 12.08.2021, №94103152 від 13.08.2021, №94101486 від 13.08.2021. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 530, 655, 693 ЦК України, ст. ст. 179, 184 ГК України.

Ухвалою суду від 27.01.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика" про стягнення 20000 грн для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Ухвала суду від 27.01.2025 направлена відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 28.01.2025.

З приводу наведеного судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ" як Постачальником було здійснено поставку Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика" як Покупцю металопродукції за видатковими накладними: №94099367 від 12.08.2021 на суму 591674,68 грн, №94099085 від 12.08.2021 на суму 5954,60 грн, №94100322 від 12.08.2021 на суму 84394,28 грн, №94100292 від 12.08.2021 на суму 503952,40 грн, №94103152 від 13.08.2021 на суму 11921,69 грн, №94101486 від 13.08.2021 на суму 576631,58 грн, всього на загальну суму 1774529,23 грн.

У видаткових накладних зазначено, що якщо поставка продукції по цій накладній здійснюється без укладання письмового договору, або у випадку, якщо інше не встановлено в договорі між покупцем та постачальником, оплата 100% вартості продукції, яка поставлена по цій накладній та прийнята покупцем здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника протягом трьох календарних днів з моменту прийняття покупцем цієї продукції. У випадку порушення покупцем строків оплати прийнятої ним по цій накладній продукції покупецт сплачує постачальнику 100% вартості поставленої по цій накладній продукції з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних і пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за весь час прострочення та штраф в розмірі 10% від суми неоплаченої у вказані в даній накладній строки продукції.

Видаткові накладні містять підписи представників сторін скріплені відтисками печаток.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлену позивачем металопродукцію на загальну суму 1754529,23 грн, що підтверджується інформаційними повідомленнями "Клієнт Банку" про зарахування коштів: від 06.08.2021 №596616 на суму 35000,00 грн, згідно рахунку №11079560 від 04.08.2021; від 09.08.2021 №596618 на суму 153098,52 грн згідно рахунку №11079560 від 04.08.2021; від 09.08.2021 № КП/9688202 на суму 399900,00 грн, згідно рахунку № 11079560 від 04.08.2021; від 10.08.2021 №596634 на суму 581030,04 грн згідно рахунку №11075890 від 04.08.2021; від 10.08.2021 №596635 на суму 581 885,94 грн згідно рахунку №11083886 від 04.08.2021; від 24.01.2022 № 34 на суму на суму 3614,73 грн згідно рахунку №11083886 від 04.08.2021.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою від 10.12.2024 №2160 про сплату заборгованості за поставлений товар в розмірі 20000,00 грн (опис вкладення та накладна від 18.12.2024). Зазначену вимогу вручено відповідачу 19.12.2024, що відображено в трекінгу відправлень "Укрпошти" за №174. Відповідач відповіді на вимогу позивача не надав.

В зв`язку із несплатою відповідачем поставленої позивачем металопродукції в повному обсязі позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 20000 грн заборгованості.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. ст.15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У ст. 208 ЦК України встановлено, що правочин між юридичними особами вчиняється у письмові формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договору поставки.

Згідно зі ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Схожі положення містяться і в ст. 265 ГК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено поставку відповідачу металопродукції відповідно до видаткових накладних № 94099367 від 12.08.2021, №94099085 від 12.08.2021, № 94100322 від 12.08.2021, № 94100292 від 12.08.2021, № 94103152 від 13.08.2021, № 94101486 від 13.08.2021 на загальну суму 1774529,23 грн.

Доказів, які б свідчили про наявність заперечень щодо здійснення поставки товару суду не подано.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар, на суму 1754529,23 грн, що стверджується позивачем та відображено в наявних в матеріалах справи інформаційних повідомленнях про зарахування коштів. В результаті наведеного відповідачем допущено заборгованість за поставлений товар в розмірі 20000,00 грн. Доказів про сплату зазначеної заборгованості та доказів, які спростовували позовні вимоги щодо її стягнення суду не подано.

Положеннями статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в зв`язку із задоволенням позову підлягають покладенню на відповідача з врахуванням розміру судового збору, визначеного відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" позовна заява подана в електронній формі).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 231, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика" про стягнення 20000,00 грн задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд логістика", (Хмельницька область, Шепетівський район, місто Ізяслав, вул. Військова, 13/11, код 38668087) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест -СМЦ" (м. Київ, вул. Острозьких Князів, 8, код 32036829) 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) заборгованості, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві тисячі 40 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова