ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/4669/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Богацької Н.С., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:

від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ-Бойко О.І., на підставі довіреності;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області-не з`явився;

від ОСОБА_1 , м. Одеса-не з`явився;

від ОСОБА_2 , м. Одеса-не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року, м. Одеса, суддя Бездоля Ю.С., про розстрочення виконання судового рішення, повний текст ухвали складено та підписано 22.01.2025 року

у справі №916/4669/23

за позовом: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області, 2. ОСОБА_1 , м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Одеса

про солідарне стягнення 7 330 478 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

Історія справи, короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

У жовтні 2023 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області та ОСОБА_1 , м. Одеса, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , м. Одеса, у якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 330 478 грн. 12 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 6 671 074 грн. 71 коп., заборгованість за процентами 659 403 грн. 41 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі №916/4669/23 позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ задоволено повністю; солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області та ОСОБА_1 , м. Одеса на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ заборгованість за кредитом у розмірі 6 671 074 грн. 71 коп. та заборгованість за процентами у розмірі 659 403 грн. 41 коп., відшкодовано судовий збір в сумі 54 978 грн. 5 коп.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 залишено без змін.

07.01.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024, видано відповідні накази.

09.01.2025 року за вх.№2-28/25 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м.Біляєвка Одеської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/4669/23 з додатковими документами, в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 про стягнення заборгованості у розмірі 7 330 478 грн. 12 коп., строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з часу набрання рішення законної сили, за наступним графіком: 1.сплата 610 873 грн.18 коп., в строк до 30.01.2025 року включно; 2.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 28.02.2025 року включно; 3.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 30.03.2025 року включно; 4.сплата 610 873 грн.18 коп., в строк до 30.04.2025року включно; 5.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 30.05.2025 включно; 6.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.06.2025 року включно; 7.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.07.2025 року включно; 8.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.08.2025 року включно; 9.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.09.2025 року включно; 10.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.10.2025 року включно; 11.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.11.2025 року включно; 12.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.12.2025 включно.

Ухвалою суду від 16.01.2025 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м.Біляєвка Одеської області за вх.№2-28/25 від 09.01.2025 у судовому засіданні на 17.01.2025 року.

17.01.2025 року за вх.№1762/25 до суду першої інстанції від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні поданої заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року у справі №916/4669/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області за вх.№2-28/25 задоволено частково; розстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м. Біляївка Одеської області виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка, Одеської області та ОСОБА_1 , м.Одеса Одеської області на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ 6 671 074 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом та 659 403 грн. 41 коп. заборгованості за процентами, шляхом сплати наступних платежів: до 30.01.2025 року сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 28.02.2025 року сплатити 610 873 грн. 18 коп.; до 30.03.2025 року сплатити 610 873 грн. 18 коп.; до 30.04.2025 сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 30.05.2025 року сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 20.06.2025 року сплатити решту 4 276 112 грн. 22 коп. із врахуванням, що якщо останній день строку сплати кожного щомісячного платежу випадає на вихідний, святковий або інший неробочий день - то вважати днем строку сплати кожного щомісячного платежу - перший за ним робочий день. В решті заяви - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року у справі №916/4669/23, якою задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області від 09.01.2025 року вх.№2-28/25 про розстрочення виконання рішення суду, скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зауважив, що позичальник продовжував порушувати зобов`язання за кредитним договором, зокрема, починаючи з квітня 2023 року, позичальник не виконував належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а, починаючи з травня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області взагалі припинило виконання зобов`язань за кредитним договором.

Скаржник наголошує, що розгляд справи в суді першої інстанції, а після оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», Біляєвка, Одеської області рішення суду, і в суді апеляційної інстанції, продовжувався більше 13 (тринадцяти) місяців, і за весь цей час заборгованість ні за основною сумою кредиту, ні за процентами за користування кредитом Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», Біляєвка, Одеської області взагалі не погашало. Загальний строк прострочення виконання зобов`язання вже становить більше 20 (двадцяти) місяців.

Отже, скаржник зазначає, що постановлення ухвали щодо розстрочення виконання судового рішення ще на 6 місяців призведе до відтермінування відповідачу строків виконання зобов`язання на 26 місяці, тобто, більше як на 2 роки від дати повного припинення обслуговування своїх зобов`язань за кредитним договором.

Задовольнивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області про розстрочення виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі 916/4669/23, суд надав можливість боржнику ще на 6 місяців продовжити безкоштовне користування кредитними коштами, в той час як банк значний час несе та буде нести збитки, сплачуючи проценти фізичним та юридичним особам по залученим депозитам.

Отже, на думку скаржника, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, загрозу значних збитків, які одна із сторін отримає в результаті розстрочення виконання рішення суду.

Скаржник стверджує, що в заставі банку знаходиться високоліквідне майно, за рахунок добровільної реалізації якого позичальник може в строк до 31.01.2025 року погасити заборгованість перед банком за кредитним договором № ODE-КЛ-14203 від 20.08.2021 року. Більш того, банк не заперечує та всіляко сприяє реалізації заставленого майна для погашення заборгованості за кредитом.

Також, на думку скаржника, відстрочення виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника.

При цьому, скаржник вказує, що наявність у власності боржника високоліквідного заставного майна виключає будь-які виключні обставини, які ускладнюють своєчасне виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі 916/4669/23.

Скаржник вважає, що боржник має можливість і без судового рішення про розстрочення виконання рішення суду у справі № 916/4669/23 на 6 місяців, разом з банком здійснити реалізацію заставленого високоліквідного майна, тим самим забезпечити баланс прав та законних інтересів як стягувача, так і боржника, без звернення до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду відповідно до вимог ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з наведеного, враховуючи значний період наявного прострочення погашення заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ за кредитним договором (більше 21 місяця), приймаючи до уваги недобросовісну поведінку позичальника та поручителя, які вживають заходи, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання та від відповідальності за таке невиконання кредитних зобов`язань, і вживають заходи з відчуження належного їм майна для унеможливлення задоволення кредиторських вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ, наявності ліквідної застави, вважає прийняття ухвали щодо розстрочення виконання рішення суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі № 916/4669/23 необґрунтованим.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року про відмову розстрочення виконання рішення у справі №916/4669/23, справу призначено до судового розгляду.

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача-2 своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, що викладені письмово просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду, про причини неявки в судове засідання не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду апеляційної скарги закінчився, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, яка з`явилася до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АКЦІОНЕРНЕНОГО ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року про розстрочення виконання рішення у справі №916/4669/23 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вже зазначалося вище за текстом постанови, у жовтні 2023 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області та ОСОБА_1 , м. Одеса, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , м. Одеса ,у якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 330 478 грн. 12 коп., з яких заборгованість за кредитом складає 6 671 074 грн. 71 коп., заборгованість за процентами 659 403 грн. 41 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 року у справі №916/4669/23 позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ задоволено повністю; солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області та ОСОБА_1 , м. Одеса на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ заборгованості за кредитом у розмірі 6 671 074 грн. 71 коп., та заборгованості за процентами у розмірі 659 403 грн. 41 коп., відшкодовано судовий збір в сумі 54 978 грн. 5 коп.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка, Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 залишено без змін.

07.01.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024, видано відповідні накази.

09.01.2025 року за вх.№2-28/25 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м.Біляєвка Одеської області надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/4669/23 з додатковими документами, в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 про стягнення заборгованості у розмірі 7 330 478 грн. 12 коп., строком на 12 (дванадцять) місяців, починаючи з часу набрання рішення законної сили, за наступним графіком: 1.сплата 610 873 грн.18 коп., в строк до 30.01.2025 року включно; 2.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 28.02.2025 року включно; 3.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 30.03.2025 року включно; 4.сплата 610 873 грн.18 коп., в строк до 30.04.2025року включно; 5.сплата 610 873 грн. 18 коп., в строк до 30.05.2025 включно; 6.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.06.2025 року включно; 7.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.07.2025 року включно; 8.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.08.2025 року включно; 9.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.09.2025 року включно; 10.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.10.2025 року включно; 11.сплата 610 873 грн. 18 коп. в строк до 30.11.2025 року включно; 12.сплата 610 873 грн.18 коп. в строк до 30.12.2025 включно.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника, м.Біляєвка Одеської області вказало, зокрема, наступне:

- на сьогоднішній день фінансове становище Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м.Біляєвка, Одеської області є критичним, з початком повномасштабної війни та оголошенням військового стану виконання робіт на об`єктах, в яких Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області виконувало роботи та відповідно отримувало прибуток, стало неможливим, у зв`язку з тим, що переважна більшість робіт була пов`язана з капітальним ремонтом автомобільних доріг, що унеможливило виконання робіт на відповідних об`єктах; в той же час, працівники та техніка Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області залучалися до робіт, спрямованих на оборону країни, зокрема на спорудження блокпостів та фортифікаційних споруд в Одеській області та місті Одеса; також, початок повномасштабної війни та оголошення військового стану призвели до значного зменшення працівників на підприємстві у зв`язку з евакуацією працівників та мобілізацією військовозобов`язаних; на сьогоднішній день Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області вживає усі можливі заходи щодо покращення фінансового становища підприємства та поступового розрахунку з кредиторами щодо утворених заборгованостей, що виникли внаслідок повномасштабної війни;

- в обґрунтування ускладнення вчасного виконання рішення суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області надає суду довідку по рахунку, відкритому в банку ПАТ БАНК ВОСТОК №В-010-04/3 від 07.01.2025, з якої вбачається, що відкриті рахунки станом на 07.01.2025 перебувають під арештом; крім того, заявник просить звернути увагу суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області здійснює заходи по відновленню роботи на об`єктах з метою отримання прибутків для розрахунку із кредиторами та погашення наявних заборгованостей;

- відстрочення виконання рішення суду на один рік з дати прийняття постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду, принципам рівності сторін перед законом і судом, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; цей строк є необхідним і достатнім для проведення повного циклу господарських робіт, в результаті яких можуть бути одержані кошти, необхідні для виконання рішення суду; резюмуючи вищевикладене та враховуючи положення частини п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області просило розстрочити виконання судового рішення не більш, ніж на рік, починаючи з часу набрання рішення законної сили.

На підтвердження зазначених обставин заявником надано, зокрема, наступні документи:

- довідку ПАТ «Банк Восток» щодо постанов про арешт коштів боржника; роздруківку з результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП;

- роздруківки з сайту Прозорро, договори Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області з контрагентами.

17.01.2025 року за вх.№1762/25 до суду першої інстанції від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні поданої заяви, з огляду на наступне:

- позичальник допускав постійні прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, при цьому банк йшов на зустріч клієнту та, враховуючи ситуацію в Україні, пов`язану зі збройною агресією російської федерації, неодноразово продовжував строки повернення кредиту та зміну графіку повернення кредиту, що підтверджується укладанням додаткових угод, однак, незважаючи на партнерський підхід зі сторони банка, позичальник продовжував порушувати зобов`язання за кредитним договором, зокрема починаючи з квітня 2023 року позичальник не виконував належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а починаючи з травня 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника» м.Біляєвка Одеської області взагалі припинило виконання зобов`язань за кредитним договором;

- розгляд справи в суді першої інстанції, та після оскарження в суді апеляційної інстанції, продовжувався більше 13 (тринадцяти) місяців, і за весь цей час заборгованість ні за основною сумою кредиту, ні за процентами за користування кредитом взагалі не погашено; загальний строк прострочення виконання зобов`язання вже становить більше 20 (двадцяти) місяців, а розстрочення виконання судового рішення ще на 12 місяців призведе до відтермінування відповідачу строків виконання зобов`язання на 32 місяці, тобто майже на 3 роки від дати повного припинення обслуговування своїх зобов`язань за кредитним договором;

- звернувшись до суду з заявою про розстрочення виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі 916/4669/23, боржник намагається скористатися можливістю ще на 1 рік продовжити безкоштовне користування кредитними коштами, в той час як банк значний час несе та буде нести збитки, сплачуючи проценти фізичним та юридичним особам по залученим депозитам;

- між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області, як заставодавцем, та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ, як заставодержателем, був укладений договір застави рухомого майна №РМ-ODE-КЛ-14203/2 від 27.09.2021 в забезпечення своєчасного повернення кредиту та заставодавцем в заставу банку було передано рухоме майно, а саме: установку асфальтозмішувальну ДС-16837 та обладнання для виготовлення бітумної емульсії КС-10 загальною оціночною вартістю 11473201 грн.; у разі виникнення заборгованості за кредитним договором банк має право звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості; в заставі банку знаходиться високоліквідне майно, за рахунок добровільної реалізації якого позичальник може в строк до 31.01.2025 погасити заборгованість перед банком за кредитним договором; більш того, банк не заперечує та всіляко сприяє реалізації заставленого майна для погашення заборгованості за кредитом; відстрочення виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника; наявність у власності боржника високоліквідного заставного майна виключає будь-які виключні обставини, які ускладнюють своєчасне виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі 916/4669/23;

- фінансовий поручитель ОСОБА_1 (співвідповідач у справі за позовом банку про стягнення заборгованості), яка є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області після порушення виконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки та після ініціювання банком стягнення заборгованості відчужила належне їй майно, а саме: - 06.12.2024 ОСОБА_1 відчужила квартиру АДРЕСА_1 ; - 06.12.2024 ОСОБА_1 відчужила кв. АДРЕСА_2 ; 06.12.2024 ОСОБА_1 відчужила машиномісце 22, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса бульвар Французький буд.29-А, з метою унеможливлення звернення на них стягнення для погашення законних вимог банку; зазначений факт також має бути прийнятий судом до уваги, оскільки поведінка відповідача-2, яка є власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області, свідчить про небажання своєчасно та належним чином виконувати свої зобов`язання перед позивачем. На підтвердження власних доводів позивачем надано наступні документи:

- витяги з Державного реєстру речових прав;

- Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта;

- договір застави рухомого майна №РМ-ODE-КЛ-14203/2 від 27.09.2021

- лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області від 18.12.2024.

17.01.2025 року за вх.№1899/25 до суду від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ надійшли додаткові документи, а саме: довідка від 17.01.2025, яка залучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року у справі №916/4669/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області за вх.№2-28/25 задоволено частково; розстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2024 у справі №916/4669/23 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області та ОСОБА_1 , м.Одеса на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ 6 671 074 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом та 659 403 грн. 41 коп. заборгованості за процентами, шляхом сплати наступних платежів: до 30.01.2025 року сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 28.02.2025 року сплатити 610 873 грн. 18 коп.; до 30.03.2025 року сплатити 610 873 грн. 18 коп.; до 30.04.2025 сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 30.05.2025 року сплатити 610 873 грн.18 коп.; до 20.06.2025 року сплатити решту 4 276 112 грн. 22 коп., із врахуванням, що якщо останній день строку сплати кожного щомісячного платежу випадає на вихідний, святковий або інший неробочий день - то вважати днем строку сплати кожного щомісячного платежу - перший за ним робочий день. В решті заяви - відмовлено.

Частково задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника, м.Біляєвка, Одеської області про розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем обставини відсутності у нього можливості одноразово сплатити повну суму боргу, приймаючи до уваги надані заявником договори з контрагентами, що свідчать про здійснення заявником дій для вирішення питання можливості сплати наявних сум заборгованостей та підтверджують факт наявності у відповідача-1 наміру продовжувати здійснення господарської діяльності, що, відповідно, має забезпечити можливість погашення наявного боргу перед позивачем, враховуючи також наявність у банку заставного майна, що надає банку гарантії та можливість його реалізації у випадку дійсної несплати заявником наявних сум заборгованостей, та приймаючи до уваги також розгляд справи в період введення в Україні воєнного стану через військову агресію російської федерації та її наслідки, враховуючи, що інтерес стягувача полягає у повному та якомога більш швидкому отриманню належних йому сум, а інтерес боржника полягає у погашенні наявних сум боргу при збереженні сталої роботи підприємства, дійшов висновку про наявність в даному випадку обставин, які ускладнюють одночасне та повне виконання рішення суду у справі №916/4669/23 і є підставами для надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника, м.Біляєвка Одеської області розстрочки виконання рішення суду.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для розстрочення Товариству з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м. Біляївка Одеської області виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року у справі №916/4669/23.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції частково.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012 року).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 року, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява № 71186/01, п. 84). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок.

За певних обставин, така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Згідно ч. 2 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В силу ч. 1, 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього кодексу.

Відповідно до цієї норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17.

Право людини на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ). За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що, ураховуючи, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи зумовлена затримка у виконанні рішення особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексація присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»;

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Ураховуючи викладене, недостатнім є лише факт відсутності у боржника коштів, суди обов`язково повинні враховувати інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Отже, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції остаточні судові рішення не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції»).

При цьому колегією суддів враховується, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вказана норма процесуального закону не вимагає.

Законодавцем визначено чіткі критерії для застосування відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення, обмежено строк надання такого відстрочення (розстрочення) виконання, визначено можливість вжиття заходів забезпечення на період дії відстрочки (розстрочення) та не передбачено можливості настання наслідків щодо порушення конституційного принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Аналогічну правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено в постанові від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатися господарським судом. При цьому розстрочення є можливим при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками, декілька індивідуально визначених речей тощо).

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.

Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумні строки відстрочення.

Таке узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.09.2020 року у справі №905/30/16, від 14.07.2020 року у справі №908/1884/19 та від 16.01.2020 року у справі №910/1820/19, від 06.02.2025 року 904/1060/24.

Водночас, чинним законодавством України не передбачено вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки, натомість встановлено лише критерії для визначення таких обставин. Зокрема, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан; стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зауважує, що відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Так, переглядаючи оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду щодо задоволення заяви відповідача у розстроченні виконання рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем до заяви про розстрочення виконання судового рішення документи підтверджують наявність виключних обставин, за яких ускладнено або неможливо виконання рішення суду одноразово, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання такого розстрочення.

Отже, ураховуючи загальновідомі обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, внаслідок якої вищезазначені відповідачем та судом обставини негативно вплинули на діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройсцецтехника», м.Біляєвка Одеської області та приймаючи до уваги надані заявником договори з контрагентами, що свідчать про здійснення заявником дій для вирішення питання можливості сплати наявних сум заборгованостей, які підтверджують факт наявності у відповідача-1 наміру продовжувати здійснення господарської діяльності, що, відповідно, має забезпечити можливість погашення наявного боргу перед позивачем, враховуючи також наявність у банку заставного майна, що надає позивачу гарантії та можливість його реалізації у випадку дійсної несплати заявником наявних сум заборгованостей, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розстрочення виконання рішення призведе до реального виконання рішення суду, оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання. Це забезпечить можливість реального виконання останнім цього рішення без накопичення боргів із заробітної плати, тобто, дозволить досягти мети виконання судового рішення з дотриманням балансу інтересів обох сторін (співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора), до того ж тривалість відповідного розстрочення для стягувача не є надмірною та визначена з урахуванням дозволених процесуальним законом меж. Надання розстрочення не заблокує роботи підприємства відповідача-1 та дозволить йому отримати дохід, який надалі останній може спрямувати на погашення заборгованості перед позивачем.

За вищезазначеного, враховуючи наявність документального підтвердження вказаних заявником у заяві про розстрочення виконання судового рішення фактичних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеного в оскаржуваній ухвалі про наявність підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройспецтехника», м.Біляєвка Одеської області про розстрочення виконання рішення суду.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, оскільки останні фактично зводяться до незгоди з прийнятим місцевим господарським судом судовим рішенням у даній справі та не є підставою за нормами ст.277 Господарського процесуального кодексу України для скасування вірного висновку суду.

Таким чином, з огляду на те, що питання розстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який, у свою чергу, навів належні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду у цій справі, і в даному випадку не вбачається, що суд першої інстанції використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, доводи скаржника стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при постановленні оскаржуваної ухвали від 17.01.2025 року у справі №916/4669/23 не знайшли свого підтвердження, з огляду на що апеляційна скарга АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ не потребує задоволення, а оскаржувана ухвала відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284, ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року про розстрочення виконання рішення суду у справі №916/4669/23 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.01.2025 року про розстроченні виконання рішення суду у справі №916/4669/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 18.03.2025 року.

Повний текст постанови складено 20 березня 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н. С. Богацька
Я.Ф. Савицький