ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.03.2025 Справа № 917/2188/24
Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Громадської спілки Організація колективного управління авторськими і суміжними правами
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 917/2188/24
за позовною заявою Громадської спілки Організація колективного управління авторськими і суміжними правами, м. Київ, що виступає в інтересах
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік, м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Безуглої Тетяни Григорівни, м. Кременчук
про стягнення 75 700,00 грн
за участю представника позивача: Гуйда Д. М., від відповідача: не з`явився
Громадська спілка Організація колективного управління авторськими і суміжними правами подала заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цій справі у відповідності до п. 8 ст. 129 ГПК України, в якій прохає стягнути з Фізичної особи-підприємця Безуглої Тетяни Григорівни 30 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу (а.с. 83-84).
Відповідач відповідь на заяву не надав.
Ухвалою від 14.02.2025 (а.с. 91) суд призначив вказану заяву до розгляду у судове засідання на 20.02.2025.
Ухвалою від 20.02.2025 (а.с. 106-107) суд відклав розгляд заяви в судове засідання на 11.03.2025.
Ухвали від 14.02.2025 та від 20.02.2025 направлялись Громадській спілці Організація колективного управління авторськими і суміжними правами та позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік в електронні кабінети по системі «Електронний суд», що підтверджується довідками від 14.02.2025 та від 20.02.2025 (а.с. 92, 93, 108, 109).
Ухвала від 14.02.2025, що була надіслана відповідачу на зареєстровану адресу місцезнаходження ( АДРЕСА_1 ), повернулася до суду неврученими, відповідно до довідок АТ "Укрпошта" Ф20 підстави невручення закічення терміну зберігання, дата штемпеля організації поштового зв`язку 06.03.2025 (а.с. 139-143).

Така ж адреса вказана представником відповідача у клопотаннях від 11.03.2025 та від 18.03.2025.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 910/2654/22 викладено висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).

Отже, ухвала від 14.02.2025 доставлена відповідачу в установленому порядку.

Ухвала від 20.02.2025, що була надіслана відповідачу на зареєстровану адресу місцезнаходження, була вручена 26.02.2025 Безуглій Т. Г., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с.112).

Також відповідачу була вручена ухвала від 03.03.2025 у цій справі, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с. 144).

На офіційному сайті Судової влади України 20.02.2025, 12.03.2025 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с. 110, 157).

До суду від представника боржника надійшло повідомлення № 70008 (вхід. № 2957 від 04.03.2025; а.с.124) про надання адвокату Панченко М. О. доступу до справи за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вхід. № 3307 від 11.03.2025; а.с.145), оскільки представник відповідача перебуватиме в іншому судовому засіданні.

Для надання можливості позивачу та відповідачу взяти участь у розгляді справи, ухвалою від 11.03.2025 суд відклав судове засідання на 18.03.2025.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вхід. № 3647 від 18.03.2025), оскільки представник відповідача перебуватиме в іншому судовому засіданні.

Представник позивача усно в судовому засіданні 18.03.2025 заперечив проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Для належного повідомлення відповідача про розгляд заяви та надання можливості відповідачу взяти участь у судовому засіданні та подати відзив на заяву, суд неодноразово відклав судове засідання.

Відповідач відзив по суті заяви до суду не надав, заявив повторне клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд враховує, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на те, що судове засідання вже відкладалося за клопотання відповідача в зв`язку з його неявкою, друга неявка в засідання не є підставою для відкладення судового засідання згідно з частиною другою статті 202 ГПК України.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд вважає, що відповідачу було надано достатньо часу для сформування своєї правової позиції та підготовки відповідних юридичних документів. Однак відзиву та доказів в обґрунтування своєї правової позиції відповідачем не представлено.

За таких обставин, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судовому засіданні 11.03.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

До Господарського суду Полтавської області звернулася Громадська спілка Організація колективного управління авторськими і суміжними правами, що виступає в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Мьюзік, з позовом до Фізичної особи-підприємця Безуглої Тетяни Григорівни про стягнення 75700,00 грн за незаконне використання твору.

Ухвалою від 12.12.2024 (а.с. 57) суд відкрив провадження у справі № 917/2188/24, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд Полтавської області за результатом розгляду справи № 917/2188/24 прийняв рішення від 07.02.2025 (а.с. 71-80) про задоволення позову повністю; про стягнення з Фізичної особи - підприємця Безуглої Тетяни Григорівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (ідентифікаційний код 43370642) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (ідентифікаційний код 40471053) 75700 грн 00 коп. за незаконне використання музичного твору, 3028 грн 00 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Громадська спілка Організація колективного управління авторськими і суміжними правами у позові заявила розмір орієнтовних витрат на професійну правову допомогу у цій справі в сумі 60 000,00 грн.

В установлений строк Громадська спілка Організація колективного управління авторськими і суміжними правами подала заяву від 11.02.2025 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цій справі, в якій прохає стягнути з Фізичної особи - підприємця Безуглої Тетяни Григорівни 30 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу (а.с.83-84).

Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В ч. 1 - ч. 3 ст. 124 ГПК України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 2, ч.4 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, постановах від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18, від 04.06.2020 року у справі № 906/598/19 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У підтвердження факту понесення заявником судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до матеріалів справи надані: копія договору про надання професійної правничої допомоги № 27/06/2022 від 27.06.2022, укладений між Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" та Адвокатським об`єднанням Інтелкрафтс (а.с. 47-48), додаток від 04.11.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги № 27/06/2022 від 27.06.2022 (а.с. 49), наказ № 06/2022 від 27.06.2022 (а.с. 50), свідоцтво адвоката Гуйда Дмитра Миколайовича № 5428 від 03.10.2013 (а.с. 51), акт від 10.02.2025 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції (відповідно до договору № 27/06/2022 від 27.06.2022 про надання професійної правничої допомоги) (а.с. 87, зворот), платіжна інструкція № 2307 від 19.12.2024 про сплату 30000,00 грн за професійну правничу допомогу(а.с. 88), довіреність від 01.11.2024 (а.с. 46).

У договорі № 27/06/2022 від 27.06.2022 його сторони погодили наступні положення:

- адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу (п. 1.1 Договору);

- детальний опис правової допомоги, що надається у кожному окремому випадку, оформлюється додатками до цього договору (п. 1.3 Договору);

- сума винагороди по кожній судовій або іншій справі, що надається за цим договором, визначається окремо в додатках до цього договору, які підписуються сторонами (п. 4.1 Договору);

- клієнт оплачує винагороду адвокатському об`єднанню у строки, погоджені сторонами. Оплата здійснюється у безготітвковому порядку шляхом перерахування відповідної грошровї суми на поточний рахунок адвокатського об`єднання (п. 4.2 Договору);

- договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом п`яти років припиняється 31.12.2025 року (п. 5.1 Договору).

В додатку від 04.11.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги № 27/06/2022 від 27.06.2022 (а.с. 49) зазначено:

- відповідно до п. 1.1-1.3 договору сторони визначили, що адвокатське об`єднання надає клієнту у повному обсязі професійну правничу допомогу у господарській справі за зверненням клієнта з позовом до Фізичної особи підприємця Безугля Тетяна Григорівна (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), включаючи підготовку та подачу позовної заяви та всіх інших документів, пов`язаних із зверненням до суду та розглядом справи, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі (п. 1 додатку від 04.11.2024);

- за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду - за підготовку позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції - 30 000,00 грн (п. 2.1 додатку від 04.11.2024);

- за результатами надання професійної правничої допомоги на кожній стадії судового процесу складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті зазначається, яка саме правнича допомога була надана, її вартість та строк оплати, погоджений сторонами (п. 4 додатку від 04.11.2024).

Сторони підписали акт від 10.02.2025 затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції (відповідно до договору № 27/06/2022 від 27.06.2022 про надання професійної правничої допомоги) (а.с. 87, зворот), в якому підтвердили виконання Адвокатським об`єднанням Інтелкрафтс договору та надання професійної правничої допомоги за позовом до ФОП Безугла Т.Г. (справа № 917/2188/24) на суму 30 000,00 грн, з таким переліком робіт:

- підготовка та написання позовної заяви з додатками;

- заяви про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу з додатками, підготовка всіх копій документів та їх завірення належним чином, формування та відправка документів відповідачу та в суд.

Відповідно до платіжної інструкції № 2307 від 19.12.2024 (а.с. 88) заявник сплатив Адвокатському об`єднанню Інтелкрафтс 30 000,00 грн.

На підставі вказаного позивач заявив до відшкодування 30 000,00 грн витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, про те що вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В п. 5.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю (п. 5.37 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

У цій справі у п. 2.1 додатку від 04.11.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги № 27/06/2022 від 27.06.2022 його сторони погодили, що винагорода (гонорар) за підготовку позовної заяви, представництво інтересів клієнта та складання необхідних документів в суді першої інстанції становить 30 000,00 грн (п. 4.1 Договору).

Тобто сторони встановили фіксований розмір гонорару.

Виходячи із змісту статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) (п. 5.40 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).

Як вже було зазначено вище, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд зазначає, що до акту від 10.02.2025 (а.с. 87, зворот), на надання професійної правничої допомоги на суму 30 000,00 грн, сторони включили перелік робіт:

- підготовка та написання позовної заяви з додатками;

- заяви про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу з додатками, підготовка всіх копій документів та їх завірення належним чином, формування та відправка документів відповідачу та в суд.

Суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 2 лютого 2024 року по cправі № 910/9714/22, де Верховний Суд зазначає про те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Ураховуючи наведене вище, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Суд, зважаючи на предмет спору, малозначність справи, відсутність заяв відповідача по суті спору, тривалість розгляду справи, вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим та розумним на суму 15 000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сума витрат на правничу допомогу, понесених Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", підлягає відшкодуванню Фізичною особою - підприємцем Безуглою Тетяною Григорівною в розмірі 15 000,00 грн.

Отже, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись статтями 232, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Безуглої Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (вул. А. Аболмасова, буд.5, прим. 57, офіс 1, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код 43370642) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Мьюзік" (вул. М. Василенко, буд. 7-А, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код 40471053) 15 000 грн 00 коп. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині заявлених Громадською спілкою "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного додаткового рішення: 18.03.2025.

Суддя Т. М. Безрук