ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025м. ДніпроСправа № 904/207/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ

до Приватного підприємства "ТРАНС ЛОГІСТИК", смт. Ювілейне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 128 000,00 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "ТРАНС ЛОГІСТИК" (надалі - Відповідач) про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 128 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.05.2022 року в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з Відповідачем. В результаті ДТП було пошкоджено рекламну конструкцію, після чого водій залишив місце пригоди. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/3767/22 від 29.06.2022 року, особою, винною у скоєнні ДТП, визнано ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 - Відповідача, була застрахована в страховій компанії Позивача на підставі полісу № 206516924. Позивачем було здійснено виплати страхового відшкодування на користь власника пошкодженої рекламної конструкції.

Звертаючись з даним позовом до суду Позивач зазначає, що відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування, він має право на регресний позов до страхувальника (Відповідача), водій якого після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Ухвалою від 21.01.2025 року суд відкрив провадження у справі №904/207/25, та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 21.01.2025 року. (а.с.54).

В порушенням вимог ухвали суду від 21.01.2025 року, відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення ухвалено без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 року між Позивачем (Страховиком) та Відповідачем (Страхувальником) було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206516924.

Згідно з умовами даного Полісу, Позивач прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 - Відповідача.

Строк дії полісу № 206516924 до 01.11.2022 року включно.

Як убачається з матеріалів справи, 23.05.2022 року в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з Відповідачем.

В результаті ДТП було пошкоджено рекламну конструкцію, що належить ТОВ «Тетраграмматон 7». Після скоєння ДТП, ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/3767/22 від 29.06.2022 року, винним у дорожньо-транспортній пригоді, за участю автомобіля MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 визнано водія ОСОБА_1 , якого притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження майна №31266 від 02.08.2022 року, вартість відновлювального ремонту рекламного щита склала 273 857,42 грн. (з урахуванням ПДВ).

Матеріальний збиток, завданий власникові майна - ТОВ «Тетраграмматон7» в результаті пошкодження рекламного щита при ДТП, з урахуванням зносу склав 169 547,18 грн. (з урахуванням ПДВ).

Відповідно до умов Полісу № 206516924 ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 130 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн.

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Тетраграмматон7» у розмірі 128 000,00 грн., що підтверджується страховим актом №2241106-1 від 29.08.2022 року та платіжною інструкцією № 26141 від 29.08.2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач послався на те, що сплативши відшкодування за договором добровільного страхування в розмірі 128 000,00 грн., він набув право вимоги до Відповідача, згідно підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Умовами застосування цієї норми є завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимогою (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з тим, за змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Матеріалами справи підтверджується та Відповідачем не спростовано факт настання дорожньо-транспортної пригоди за участю належного Відповідачу автомобіля MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого пошкоджено рекламну конструкцію, що належить ТОВ Тетраграмматон 7, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди водієм автомобіля MAN 18.250, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який під час ДТП перебував з Відповідачем в трудових відносинах, а також, факт здійсненням Позивачем виплати за наслідками дорожньо-транспортної пригоди страхового відшкодування у розмірі 128 000,00 грн.

Отже, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, в силу підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув право регресної вимоги до відповідача, як страхувальника, за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206516924 від 27.10.2021 року.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористувався, будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача суду не надав.

З огляду на викладене, Позивач довів обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з Відповідача суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 128 000,00 грн., в зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в повному обсязі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "ТРАНС ЛОГІСТИК" (52005, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Теплична, буд. 27С ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17 РНОКПП ) 128 000,00 грн. суму сплаченого страхового відшкодування, 2 422,40 витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський