РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2025Справа № 910/15755/24
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» (08700, Київська обл., місто Обухів(пн), ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 132/2, офіс 14, Ідентифікаційний код юридичної особи 37850795)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» (03028, місто Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 39182454) стягнення заборгованості у розмірі 139 301 грн. 24 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 139 301 грн. 24 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором поставки №2304 від 23.04.2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» про стягнення заборгованості у розмірі 139 301 грн. 24 коп. залишено без руху.

27.12.2024 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2025 року відкрито провадження у справі № 910/15755/24, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

21.01.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.01.2025 року була направлена до електронного кабінету Сторін у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленнями про доставку процесуального документа до електронного кабінету Сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

23.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» (Покупець) було укладено Договір поставки №2304, відповідно до умов якого Постачальник зобов?язується передати у власність Покупцю піддони (далі за текстом - Товар), а Покупець, в свою чергу, зобов?язується прийняти належний Товар та оплатити його на умовах цього Договору. (а.с.6-9)

Згідно з п.3.1 Договору умови поставки Товару за цим Договором викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» (у редакції 2010 року), застосовуються з урахуванням особливостей внутрішньодержавних поставок DDP, за адресою: м. Київ, проспект Науки, будинок 3, якщо інше не вказано в Замовленнях та Специфікаціях до цього Договору (надалі - «Місце поставки»).

Згідно з п.3.10 Договору датою переходу ризиків випадкового знищення та пошкодження Товару, а також права власності на Товар є дата підписання видаткової накладної. Дійсність видаткової накладної підтверджується підписами уповноважених представників Сторін.

Ціна, асортимент та інші характеристики Товару, що постачається, відображаються у видатковій накладній на відповідну партію товару, дані якої мають відповідати погодженій Сторонами Специфікації. В разі, якщо асортимент чи кількість поставленого товару не відповідає узгодженому в Специфікації, Покупець має право не примати Товар або прийняти ту частину, що відповідає Специфікації. В цьому випадку зобов?язання Постачальника щодо поставки такої партії Товару вважаються виконаними в частині, яка стосується узгодженого Товару. Зобов?язання по оплаті неузгодженого Товару у Покупця не виникають. Ціна включає всі витрати на виробництво і доставку Товару. (п.4.1 Договору)

Згідно з п.5.1 Договору оплата проводиться Покупцем в залежності від виконання Постачальником своїх зобов?язань в наступному порядку:

5.1.1. При наданні Постачальником Покупцю протягом 5 календарних днів з дати поставки Товару Податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «ЗАРЕЄСТРОВАНА В ЄРПН», Покупець оплачує поставлений Товар на умовах відтермінування платежу протягом 35 (чотирнадцять) днів з дати, зазначеної у підписаній Сторонами видатковій (товарній) накладній;

3.1.2. При наданні Постачальником Покупцю в строк понад 5 календарних днів з дати поставки Товару Податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «ЗАРЕЄСТРОВАНА В ЄРПН», Покупець оплачує поставлений Товар на умовах відтермінування платежу протягом 35 днів з дати реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання Покупцем грошових зобов?язань за цим Договором Покупець сплачує на вимогу Постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар в загальному розмірі 495 023 грн. 38 коп., що підтверджується видатковими накладними №1290 від 24.04.2024 року на суму в розмірі 132 747 грн. 60 коп., №1368 від 07.05.2024 року на суму в розмірі 108 778 грн. 18 коп., №1661 від 05.06.2024 року на суму в розмірі 116 498 грн. 40 коп., №2838 від 16.09.2024 року на суму в розмірі 136 999 грн. 20 коп., товарно - транспортними накладними (а.с.10-19) та здійснив часткову оплату за отриманий товар у розмірі 374 024 грн. 18 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача. (а.с.41)

Крім того, на виконання умов Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року Позивач зареєстрував податкову накладну від 16.09.2024 року на суму 136 999 грн. 20 коп., що підтверджується рішенням про реєстрацію податкової накладної №11951112/37850795 від 23.10.2024 року. (а.с.21)

15.11.2024 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №184 від 15.11.2024 року з вимогою про погашення заборгованості за Договором, що підтверджується копією фіскального чеку, рекомендованого повідомлення про вручення. (а.с.22-24)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» становить 136 999 грн. 20 коп. Крім того, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» 3% річних у розмірі 235 грн. 82 коп., пеню у розмірі 2 066 грн. 22 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що ТОВ «КОМФОРТ ХОУМ» додатково здійснило оплату Товару, яка не врахована Позивачем, зокрема: 23.12.2024 (Платіжна інструкція № 151) на суму 16 000,00 грн. та 10.01.2025 ( Платіжна інструкція № 201) 12 000,00 грн. Всього здійснено оплату Товару, яка не врахована Позивачем, на суму 28 000,00 грн. Крім того, строк виконання зобов`язань за видатковою накладною №2838 від 16.09.2024 на суму 136 999,20 грн. настав тільки 28.11.2024.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 12 000 грн. 00 коп., інші позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар в загальному розмірі 495 023 грн. 38 коп., що підтверджується видатковими накладними №1290 від 24.04.2024 року на суму в розмірі 132 747 грн. 60 коп., №1368 від 07.05.2024 року на суму в розмірі 108 778 грн. 18 коп., №1661 від 05.06.2024 року на суму в розмірі 116 498 грн. 40 коп., №2838 від 16.09.2024 року на суму в розмірі 136 999 грн. 20 коп., товарно - транспортними накладними, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.10-19) та здійснив часткову оплату за отриманий товар у розмірі 374 024 грн. 18 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача. (а.с.41)

Згідно з п.3.10 Договору датою переходу ризиків випадкового знищення та пошкодження Товару, а також права власності на Товар є дата підписання видаткової накладної. Дійсність видаткової накладної підтверджується підписами уповноважених представників Сторін.

Згідно з п.5.1 Договору оплата проводиться Покупцем в залежності від виконання Постачальником своїх зобов?язань в наступному порядку:

5.1.1. При наданні Постачальником Покупцю протягом 5 календарних днів з дати поставки Товару Податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «ЗАРЕЄСТРОВАНА В ЄРПН», Покупець оплачує поставлений Товар на умовах відтермінування платежу протягом 35 (чотирнадцять) днів з дати, зазначеної у підписаній Сторонами видатковій (товарній) накладній;

3.1.2. При наданні Постачальником Покупцю в строк понад 5 календарних днів з дати поставки Товару Податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «ЗАРЕЄСТРОВАНА В ЄРПН», Покупець оплачує поставлений Товар на умовах відтермінування платежу протягом 35 днів з дати реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Так, на виконання умов Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року Позивач зареєстрував податкову накладну від 16.09.2024 року на суму 136 999 грн. 20 коп., що підтверджується рішенням про реєстрацію податкової накладної №11951112/37850795 від 23.10.2024 року. (а.с.21)

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені умови Договору поставки №2304 від 23.04.2024 року обов`язок Відповідача по оплаті отриманого товару у розмірі 136 999 грн. 20 коп. за видатковою накладною №2838 від 16.09.2024 року настав 27.11.2024 року.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» за Договором поставки №2304 від 23.04.2024 року становить 136 999 грн. 20 коп.

В той же час, Судом встановлено, що до відкриття провадження у справі №910/15755/24 Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» було сплачено на рахунок Позивача грошові кошти у розмірі 16 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №151 від 23.12.2024 р. (а.с.52)

Крім того, після відкриття провадження у справі №910/15755/24 01.01.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» було сплачено на рахунок Позивача грошові кошти у розмірі 12 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №201 від 10.01.2025 р. (а.с.53)

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» грошових коштів Позивачу в розмірі 16 000 грн. 00 коп. до відкриття провадження у справі №910/15755/24 01.01.2025 року, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» в частині стягнення заборгованості у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

В той же час, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» грошових коштів Позивачу в розмірі 12 000 грн. 00 коп. після відкриття провадження у даній справі, Суд приходить до висновку щодо закриття провадження у справі №910/15755/24 в частині стягнення 12 000 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» за Договором поставки №2304 від 23.04.2024 року становить 108 999 грн. 20 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» в розмірі 108 999 грн. 20 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 108 999 грн. 20 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 28.11.2024 р. по 18.12.2024 р. у розмірі 235 грн. 82 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати заборгованості за загальний період прострочки з 28.11.2024 р. по 18.12.2024 р. у розмірі 235 грн. 82 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 28.11.2024 р. по 18.12.2024 р. у розмірі 2 066 грн. 22 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання Покупцем грошових зобов?язань за цим Договором Покупець сплачує на вимогу Постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 28.11.2024 р. по 18.12.2024 р. у розмірі 2 066 грн. 22 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача, оскільки відповідно до умов договору Покупець сплачує на вимогу Постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ, а не подвійної облікової ставки НБУ. А тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період прострочки з 28.11.2024 р. по 18.12.2024 р. у розмірі 1 033 грн. 11 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 108 999 грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 235 грн. 82 коп., пеня у розмірі 1 033 грн. 11 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в частині закриття провадження - на Відповідача.

Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» (Замовник) та Адвокатським об`єднанням «ЯР.ВАЛ Груп» (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги №01-10-19/ю19.

Проте, Суд зазначає, що всупереч вимог 126 Господарського процесуального кодексу України Позивачем не подано жодних доказів для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, рахунків на оплату, платіжних інструкцій, актів виконаних робіт. А тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Закрити провадження у справі №910/15755/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» в частині стягнення заборгованості у розмірі 12 000 грн. 00 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» - задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ ХОУМ» (03028, місто Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 39182454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБУХІВТАРА» (08700, Київська обл., місто Обухів(пн), ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 132/2, офіс 14, Ідентифікаційний код юридичної особи 37850795) заборгованість у розмірі 108 999 (сто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 235 (двісті тридцять п`ять) грн. 82 коп., пеню у розмірі 1 033 (одна тисяча тридцять три) грн. 11 коп. та судовий збір у розмірі 2 657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) грн. 75 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 березня 2025 року.

Суддя О.В. Чинчин