РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2025Справа № 910/14006/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрансінвест"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 647500 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників справи.

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРАНСІНВЕСТ" (далі - позивач) 647500 грн сплачені за Банківською гарантією №2-24-Г від 08.01.2024, посилаючись на умови положень п. 10.3 договору поставки №УБГ 9/015-24 від 11.01.2024 (далі - Договір).

Позов обґрунтовано тим, що за результатами публічної закупівлі між позивачем та відповідачем було укладено Договір, згідно з яким позивач як постачальник зобов`язався передати відповідачу як покупцю товар, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах Договору.

Виконання взятого позивачем зобов`язання за Договором було забезпечене банківською гарантією у сумі 647500 грн на підставі договору про надання гарантії №Д-2-24Г від 05.01.2024 з Акціонерним товариством "РВС Банк".

05.09.2024 за заявою відповідача банком на користь останнього була сплачена сума гарантії у розмірі 647500 грн, та 09.09.2024 банк звернувся до позивача з регресною вимогою про сплату 647500 грн.

За твердженнями позивача, відповідач безпідставно одержав кошти у сумі банківської гарантії, оскільки зобов`язання за Договором, на момент пред`явлення вимоги до гаранта, позивачем було виконане, а штрафні санкції за прострочення поставки товару ним сплачені самостійно і повному розмірі.

Враховуючи вищенаведене позивач на підставі ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 647500 грн боргу.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Відповідач заперечуючи проти позову у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що у нього відсутній обов`язок повертати позивачу суму банківської гарантії на підставі п.п. А п. 10.3 Договору, враховуючи, що умовами Договору передбачено повернення забезпечення виконання зобов`язань (банківської гарантії) шляхом направлення відповідної інформації банку. Однак за твердженнями відповідача, у зв`язку із сплатою на користь АТ «Укргазвидобування» суми гарантії в розмірі 647500 грн, банківська гарантія № 2-24Г від 08.01.2024 є припиненою, внаслідок чого права і обов`язки за нею також припиненні, а тому направлення/не направлення інформації банку після виконання постачальником зобов`язань за Договором не може нести жодних правових наслідків в межах припиненої банківської гарантії.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 між позивачем та відповідачем був укладений Договір за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався поставити відповідачу (покупцю) товар, зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в Специфікації до цього договору та становить до 12949999,20 грн з ПДВ.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах, що визначені у специфікації.

Сторони погодили у п. 5.1 Договору, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників вантажоотримувачів вказується у специфікаціях до договору. Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Строк дії Договору відповідно до умов п. 10.1 Договору встановлений з дати його підписання сторонами та діє до 31.06.2024.

05.01.2024 між позивачем (принципал), відповідачем (бенефеціар) та АТ «РВС Банк» (банк, гарант) було укладено Договір про надання гарантії №Д-2-24Г (далі - Договір гарантії), відповідно до умов якого, за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу, що становить належне представлення, грошову суму у разі настання гарантійного випадку, протягом строку дії або до дати закінчення дії Гарантії.

Відповідно до п.1.2 Договору гарантії загальна сума гарантії складає 647500 грн.

08.01.2024 АТ «РВС Банк» видав Банківську гарантію №2-24Г, якою безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язався виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану у вимозі бенефіціара, що не перевищує 647500 грн не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань в забезпечення якого видана гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань. Форма представлення: у паперовій формі: рекомендованим листом або кур`єром; та/ або в електронній формі: ключованим SWIFT повідомленням.

08.01.2024 позивачем було сплачено частково за грошове забезпечення №Д-2-24Г вiд 05.01.2024 у розмірі 129500 грн на підставі платіжного доручення №626.

Відповідно до умов п. 10.2 Договору вимоги забезпечення виконання зобов`язань по Договору постачальником: надання банківської гарантії або стендбай акредитиву виконання зобов`язань по Договору. Банківська гарантія або стендбай акредитив повинна/ен відповідати вимогам, вказаним у типовій формі банківської гарантії/стендбай акредитиву виконання зобов`язань постачальником за Договором, яка є Додатком №6 до Договору, та її/його сума повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору.

Враховуючи надані пояснення позивача у позові та долучені ним докази (копії видаткових накладних: №ГТ- 0000042 від 26.01.2024, № ГТ- 0000043 від 29.01.2024, № ГТ-0000047 від 07.02.2024, №ГТ-0000046 від 08.02.2024, № ГТ-0000048 від 13.02.2024, №ГТ-0000051 від 21.02.2024, № ГТ-0000057 від 29.02.2024, № ГТ-0000058 від 05.03.2024, № ГТ-0000059 від 12.03.2024, № ГТ-0000063 від 18.03.2024, №ГТ-0000062 від 19.03.2024, № ГТ-0000061 від 19.03.2024, №ГТ-0000065 від 03.04.2024, №ГТ-0000066 від 05.04.2024, №ГТ-0000071 від 19.04.2024, №ГТ-0000070 від 19.04.2024, №ГТ-0000077 від 30.04.2024, №ГТ-0000080 від 10.05.2024, № ГТ-0000081 від 14.05.2024, №ГТ-0000084 від 03.06.2024, №ГТ-0000085 від 03.06.2024 та товарно-транспортних накладних: №26 від 26.01.2024, №29 від 29.01.2024, №7 від 07.02.2024, №8 від 08.02.2024, №13 від 13.02.2024, №21 від 21.02.2024, №29 від 29.02.2024, №5 від 05.03.2024, №12 від 12.03.2024, №18 від 18.03.2024, №19 від 19.03.2024, №19 від 19.03.2024, №3 від 03.04.2024, №5 від 05.04.2024, №18 від 18.04.2024, №19 від 19.04.2024, №30 від 30.04.2024, №10 від 10.05.2024, №14 від 14.05.2024, №3 від 03.06.2024, №3-1 від 03.06.2024), підтверджується факт поставки ним відповідачу обумовленого товару за Договором.

У зв`язку з тим, що поставка товару відбулася з порушенням строку встановленого у Специфікації, відповідачем було направлено на адресу позивача вимогу від 20.08.2024 №305.4-305-2-6188 про оплату пені за несвоєчасно поставлений товар відповідно до п. 6.3.1, п.7.8 Договору, Графіку поставки товару у розмірі 68066,23 грн.

Позивачем було сплачено пеню у сумі 68066,23 грн на підставі платіжного доручення №876 від 22.08.2024.

28.08.2024 позивачем було отримано від банку повідомлення про одержання вимоги бенефіціара про сплату за банківською гарантією №2-24Г від 08.01.2024, яку було надано згідно Договором гарантії. Зокрема, АТ «РВС Банк» повідомив позивача, що отримав SWIFT-повідомлення з вимогою від 28.08.2024 (лист від 27.08.2024 №44.2.3.-011-633) про сплату за банківською гарантією №2-24Г від 08.01.2024 від АТ «Укргазвидобування» на суму 647500 грн, у зв`язку з тим, що принципал - ТОВ «Газтрансінвест» - порушив зобов`язання за Договором, а саме не виконав зобов`язання в частині поставки товару у встановлені строки відповідно до п.5.1 та п. 6.3.1 Договору, Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) та Графіку поставки товару (Додаток №3 до Договору).

Банк просив надати письмове пояснення щодо отриманої вимоги про сплату за гарантією та з урахування п. 2.4 Договору гарантії, наполягав на негайному виконанні взятих на себе зобов`язань та сплати суми у розмірі 647500 грн на рахунок банку.

31.08.2024 позивачем було направлено на адресу банка та відповідача заперечення проти задоволення вимоги відповідача про сплату за банківською гарантією №2-24Г від 08.01.2024 відповідно до якого позивач зазначив про безпідставність задоволення вимог відповідача.

05.09.2024 АТ «РВС Банк» перерахував на рахунок відповідача суму гарантії у розмірі 647500 грн.

09.09.2024 позивач отримав регресну вимогу №3515/24БТ, відповідно до якої АТ «РВС Банк» зазначив, що ним було сплачено бенефеціару (відповідачу) 647500 грн (в тому числі за рахунок грошового забезпечення (покриття) гарантії, наданого принципалом, на загальну суму 129500 грн. У зв`язку із чим, банк вимагав від позивача виконати свої зобов`язання за Договором гарантії та згідно з його умовами відшкодувати АТ «РВС Банк» всі витрати за Гарантією та сплатити 518000 грн грошових коштів за гарантією та 30% річних та надано Меморіальний ордер №1 від 05.09.2024 на суму 647500 грн.

Виконання вимог щодо оплати позивачем банку 647500 грн було узгоджено в Додатковій угоді від 20.09.2024 до Договору гарантії.

Позивач зазначає, що відповідно до положень п. 10.3 Договору та ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" забезпечення виконання Договору повертається після виконання постачальником всіх умов договору закупівлі протягом 5 (п`яти) банківських днів після виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором в повному обсязі. Відповідно до Звіту про виконання Договору про закупівлю №UA-2023-11-22- 002682-a, останній було виконано, але кошти за банківською гарантією у сумі 647500 грн повернуті не були у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що якщо забезпечення виконання зобов`язань по Договору здійснене у формі банківської гарантії покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5-ти банківський днів з дня настання одного з випадків (після виконання постачальником зобов`язань за Договором в повному обсязі) шляхом направлення відповідної інформації банку. Пунктом 10.3 Договору не передбачено обов`язку АТ «Укргазвидобування» повертати позивачу банківську гарантію у грошовій формі. Оскільки, у разі якщо забезпечення виконання зобов`язань за Договором здійснено у формі банківської гарантії, то повернення такого забезпечення виконання зобов`язань за договором (банківської гарантії) здійснюється не в грошовій формі, а виключно шляхом направлення відповідної інформації банку, а не позивачу, у разі настання одного із наведених у п.10.3 Договору випадків. Виходячи з викладеного у АТ «Укргазвидобування» був відсутній обов`язок повертати Позивачу суму банківської гарантії на підставі п.п. «А» п. 10.3 Договору.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Частиною першою статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Отже, основною із функцій гарантій є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було передано відповідачу усю узгоджену кількість товару, однак з простроченням строків, разом з тим, станом на 22.08.2024 позивач на вимогу відповідача сплатив усю суму пені, яку він вимагав за порушення строків поставки. Тобто, виконано усі зобов`язання за Договором.

Натомість, відповідач як бенефіціар звернувся до гаранта з SWIFT-повідомлення з вимогою від 28.08.2024 (лист від 27.08.2024 №44.2.3.-011-633) про сплату за банківською гарантією №2-24Г від 08.01.2024 на суму 647500 грн, у зв`язку з тим, що принципал - ТОВ «Газтрансінвест» - порушив зобов`язання за Договором, а саме не виконав зобов`язання в частині поставки товару у встановлені строки відповідно до п.5.1 та п. 6.3.1 Договору, Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) та Графіку поставки товару (Додаток №3 до Договору).

З наведеного вбачається, що відповідач звернувся до банку з вимогою вже після того, як позивачем було виконано усі зобов`язання за Договором, в тому числі і сплачено пеню за прострочення поставки товару.

Суд бере до уваги висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 №910/17772/20 (п. 53) де вказано, зокрема, що гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Позивач мотивуючи вимоги позову посилається на наявність підстав для повернення йому коштів на настання умов передбачених підпункту «А» п. 10.3 Договору та ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі".

За умовами п. 10.3 Договору у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів, банківської гарантії/стендбай акредитиву виконання зобов`язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити постачальника вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі банківської гарантії/стендбай акредитиву виконання зобов`язань), зокрема, після виконання постачальником своїх зобов`язань за договором в повному обсязі.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю.

Тобто, позивач фактично просить повернути йому суму банківської гарантії.

Судом встановлено, що виконання умов Договору було забезпечено банківською гарантією №2-24 від 08.01.2024, за якою відповідачу було виплачено банком 647500 грн у зв`язку із настанням гарантійного випадку.

Поряд з цим, суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 зазначив, що якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, за відсутності порушення (невиконання чи неналежного виконання) основного зобов`язання принципалом, у бенефіціара не виникає підстав для звернення до гаранта для виплати суми банківської гарантії, у такому випадку повернення бенефіціаром принципалу коштів за банківською гарантією відбувається відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набутих.

У разі ненастання гарантійного випадку через виконання принципалом основного зобов`язання (відсутності порушення), сплачені кошти за банківською гарантією вважаються такими, що отримані бенефіціаром поза межами домовленостей, не на виконання основного договору та договору банківської гарантії.

При вирішенні спору щодо повернення бенефіціаром принципалу коштів за банківською гарантією, у першу чергу, дослідженню підлягають встановлення наявності чи відсутності гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №910/2024/24.

Таким чином, позивач, який передав у власність відповідача увесь передбачений Договором товар, а також сплатив належні за прострочення свого обов`язку штрафні санкції, повністю виконав прийняте на підставі цього правочину зобов`язання.

Ці обставини підтверджуються також звітом про виконання Договору про закупівлю № УБГ 9/015-24 від 11.01.2024.

При цьому, відповідач, який прийняв від позивача увесь товар, а також в рахунок сплати належних за спірним Договором штрафних санкцій у сумі 68066,23 грн отримав ще додатково за рахунок позивача грошові кошти у сумі 647500 грн за гарантією №2-24Г від 08.01.2024.

Доказів виникнення у позивача перед відповідачем зобов`язань, які перевищували б вартість переданого товару та розмір узгодженої сторонами неустойки, не надано.

Щодо тверджень відповідача, що у нього відсутній обов`язок повертати позивачу суму банківської гарантії на підставі п.п. «А» п. 10.3 Договору, суд зазначає, що відповідач замість виконання свого обов`язку шляхом направлення відповідної інформації гаранту, відповідно до умов цього пункту Договору, натомість пред`явив вимогу щодо здійснення гарантійної виплати.

За наслідками дослідження доказів у справі, суд дійшов висновку, що станом на день звернення відповідача до банку (23.08.2024) із вимогою про сплату гарантійного платежу у зв`язку із настанням гарантійного випадку, такий вже припинив своє існування шляхом виконання позивачем станом на 22.08.2024 усіх своїх обов`язків за Договором, у тому числі і сплатив пеню за прострочення строків поставки товару. А отже, відповідач отримав грошові кошти у сумі 647500 грн за банківською гарантією №2-24Г від 08.01.2024 безпідставно.

Доказів повернення відповідачем безпідставно одержаних за рахунок позивача сум суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню 647500 грн безпідставно набутих коштів.

Судові витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрансінвест" (01013, м. Київ, Наддніпрянське шосе, 2-А, кв. 195; ідентифікаційний код 35217247) 647500 (шістсот сорок сім тисяч п`ятсот) грн безпідставно набутих коштів, а також 9712 (дев`ять тисяч сімсот дванадцять) грн 50 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків