ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5019/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/5019/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство "ОДРАДОВЕ" (67471, Одеська область, Роздільнянський район, с.Одрадове, Дачний масив Одрадове2, )

про визнання припиненими трудових відносин

Представники:

Від позивача:

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство "ОДРАДОВЕ" про визнання припиненими трудових відносин.

Ухвалою від 19.11.2024р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 16.12.2024р.

Ухвалою від 16.12.2024р. відкладено підготовче засідання на 11.02.2025р.

Приймаючи до уваги вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 ст.177 ГПК України, Суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.120,177,185,234,235 Господарського процесуального кодексу України, Суд ухвалою від 11.02.2025р. закрив підготовче провадження у справі № 916/5019/24, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 11.03.2025р.

Згідно приписів ст.165 ГПК України відповідач має право надати відзив по суті позовних вимог. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зауважує, що відповідач не скористався наданим ст.165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.

Водночас суд вчинив всі залежні від нього дії з повідомлення усіх учасників справи про відкриття провадження у справі.

Крім того, ухвала про відкриття провадження у справі № 916/5019/24 суд офіційно оприлюднив у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua (далі Реєстр), як наслідок, відповідні рішення суду знаходяться у вільному доступі, оскільки за змістом ст.2,4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачу надано право бути обізнаним із відповідним судовим провадженням та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку, із поданням заяв та / або письмових пояснень стосовно власної позиції по суті спору.

В розрізі зазначеного судом також враховано, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а відповідач є безпосередньо зацікавленим вчиняти дії з метою одержання інформації про хід та стан справи.

Станом на 11.02.2025р., відзив по суті позовних вимог, будь-які заяви, клопотання від Відповідача не надходили, тому суд керуючись ст.ст.120,177,185,234,235 Господарського процесуального кодексу України, закрив підготовче провадження у справі № 916/5019/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство "ОДРАДОВЕ" про визнання припиненими трудових відносин, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 11.03.2025р.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про причину неявки суд не повідомив.

Копії усіх ухвал суду у даній справі надіслані на адресу відповідача, повернуті до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з закінченням терміну зберігання та відсутності відповідача за місцезнаходженням.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Згідно приписів статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Позивач прийняла рішення про звільнення з посади керівника Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство "ОДРАДОВЕ" за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України.

Позивачка дотрималась процедури звільнення за власним бажанням. Зокрема, скерувала заяву про звільнення разом із повідомленням про скликання загальних зборів для вирішення питання про її звільнення. Оскільки загальні збори не відбулися, відсутня можливість вирішити питання щодо припинення трудових правовідносин.

Предметом позову є визнання припиненими трудових відносин між Позивачкою та Відповідачем на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України. Підставою позову є порушення прав Позивачки на припинення трудових відносин.

Як встановлено судом та підтверджується матералами справи, 20 серпня 2022 року протоколом позачергових екстрених загальних зборів членів ОК СТ «ОДРАДОВЕ» було вирішено ряд організаційних питань у кооперативі, зокрема, було вирішено відсторонити керівництво ОК СТ «ОДРАДОВЕ»: голову - ОСОБА_2 , її замісника ОСОБА_3 та членів правління ОК СТ «ОДРАДОВЕ».

За сьомим питанням прийнято рішення про обрання ОСОБА_1 на посаду голови Кооперативу строком на три роки.

За випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованою 04 травня 2023 року ОСОБА_1 є головою Кооперативу з 20 серпня 2022 року.

В подальшому, 24 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала членам правління заяву про звільнення за власним бажанням у зв`язку з тим, що вона не може більше справлятися з роботою, покладеною на неї.

Протоколом від 30 серпня 2024 року зборів членів Правління ОК СТ «ОДРАДОВЕ» члени правління ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянули у порядку денному заяву керівника ОК СТ «ОДРАДОВЕ», ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням із займаної посади керівника.

Зазначили, що згідно Статуту ОК СТ «ОДРАДОВЕ» до компетенції загальних зборів ОК СТ «ОДРАДОВЕ» відноситься обрання керівника садового товариства та його відкликання з займаної посади.

За вказаним протоколом члени Правління ОК СТ «ОДРАДОВЕ» не заперечують рішенню про звільнення за власним бажанням з боку ОСОБА_1 , однак вважають, що керівник ОК СТ «ОДРАДОВЕ», ОСОБА_1 , зобов`язана організувати позачергові загальні збори членів садового товариства, в тій самій кількості присутніх садівників, які були зареєстровані та прийняли участь в голосуванні за обрання її у якості керівника на позачергових екстрених загальних зборах членів садового товариства , яке відбулося 20 серпня 2022 року (Протокол № б/н від 20.08.2022р).

На думку членів правління керівник ОК СТ «ОДРАДОВЕ», ОСОБА_1 , повинна відзвітувати перед садівниками з господарсько-фінансової діяльності, а також звернутись до садівників з проханням, достроково звільнити її із займаної посади керівника ОК СТ «Одрадове», через те, що вона не справляється з посадовими обов`язками керівника.

Щоб керівник ОК СТ «ОДРАДОВЕ», ОСОБА_1 , була звільнена без згоди членів ОК СТ «ОДРАДОВЕ», вона повинна зібрати докази того, що вона доклала всіх зусиль, щоб скликати позачергові загальні збори членів ОК СТ «Одрадове» (садівники повинні належним чином бути повідомленні про проведення зборів: надіслані смс повідомлення на особисті телефони садівників або листи з повідомленням, надіслані належним чином через Укрпошту усім садівникам). Якщо загальні збори не відбудуться у зв`язку з неналежним повідомленням садоводів, або у зв`язку з відсутністю кворуму, керівник ОК СТ «ОДРАДОВЕ» має право звернутися до суду з позовом та вимогою про звільнення з займаної посади. На підставі рішення суду керівник повинен зробити внесення змін до ЄДР.

За результатами зборів членів Правління визначено, що згідно Статуту ОК СТ «ОДРАДОВЕ» запропонувати керівнику ОК СТ «ОДРАДОВЕ» ОСОБА_1 підготувати та провести позачергові загальні збори членів ОК СТ «ОДРАДОВЕ»

Члени Правління визначили, що дата, місце та час проведення позачергових зборів ОК СТ«ОДРАДОВЕ» залишається за рішенням керівника ОК ОСОБА_8 .

Протокол складений та підписаний Головою Правління Зінченко Т., секретарем зборів ОСОБА_9 та членами Правління ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та

ОСОБА_12 цього можна зробити висновок, що члени Правління ОК СТ «ОДРАДОВЕ» вважали, що ОСОБА_1 має реалізувати своє право на звільнення у формі організації та скликання загальних зборів ОК СТ «ОДРАДОВЕ». При цьому, їй необхідно забезпечити загальні збори в тій самій кількості присутніх садівників, які були зареєстровані та прийняли участь в голосуванні за обрання її у якості керівника на позачергових екстрених загальних зборах членів садового товариства, яке відбулося 20 серпня 2022 року (Протокол № б/н від 20.08.2022р).

Чинний на сьогодні Статут ОК СТ «ОДРАДОВЕ» затверджений загальними зборами уповноважених представників членів кооперативу ОК СТ «ОДРАДОВЕ», оформленими протоколом № 7 від 21 травня 2017 року.

Згідно п.6.2. вищим органом управління кооперативом є загальні збори членів кооперативу.

Серед іншого до компетенції загальних зборів правління належить обрання терміном на п`ять років або відкликання голови правління.

Статут передбачає чергові та позачергові збори членів кооперативу.

Оскільки питання про припинення повноважень не відноситься до загальних питань діяльності кооперативу, а є питанням ініційованим головою кооперативу за її власною ініціативою та у своїх інтересах слід вважати таку ініціативу голови кооперативу як направлену на скликання позачергових зборів.

Позачергові збори членів кооперативу скликаються на вимогу голови кооперативу, правління, ревізійної комісії або не менш 10% членів кооперативу.

Тобто, право вимоги про скликання позачергових зборів належить переліченим вище особам або їх кількості.

Пунктом 6.2. Статуту передбачено, що інформація про проведення загальних зборів/ зборів уповноважених членів кооперативу та порядку денного розміщується на дошці оголошень біля будівлі правління і вважається доведеною до членів кооперативу.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів членів кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше, ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Тотожні приписи містяться і у статті 15 Закону України «Про кооперацію».

Беручи до уваги приписи п. 6.2. Статуту ОСОБА_1 було вжито заходи щодо скликання загальних зборів та 07 жовтня 2024 року розміщено повідомлення про те, що 19 жовтня 2024 року відбудуться позачергові загальні збори членів Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» з наступним порядком денним:

1. Обрання голови зборів, обрання секретаря зборів.

2. Зняття з посади голови ОК СТ «ОДРАДОВЕ» ОСОБА_1 .

3. Обрання нового голови ОК СТ «ОДРАДОВЕ».

Збори відбудуться за адресою: АДРЕСА_2 , дитячий майданчик (місце проведення зборів 20 серпня 2022 року) о 10 годині 00 хвилин 19 жовтня 2024 року.

Про розміщення повідомлення складено Акт від 07 жовтня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розмістили повідомлення про скликання загальних зборів Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» на дошці оголошень біля будівлі правління, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

19 жовтня 2024 року загальні збори не відбулися через відсутність достатньої кількості членів кооперативу, про що на місці було складено Акт про неможливість проведення загальних зборів (менше половини від 383 членів кооперативу). Акт складений ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_14 .

В силу положень п. 6.2. Статуту ОК СТ «ОДРАДОВЕ» загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні (зареєстровані) більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності присутніх (зареєстрованих) не менше двох третин уповноважених. Тотожні приписи містяться і у статті 15 Закону України «Про кооперацію».

З цього випливає, що 19 жовтня 2024 року зібрати правомочні загальні збори не виявилося можливим, як і вирішувати будь - які питання порядку денного. У тому ж пункті 6.2. Статуту ОК СТ «ОДРАДОВЕ» закріплено, що для прийняття рішення з питань, що визначені ОСОБА_1 приймається простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх (зареєстрованих) на його загальних зборах.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 здійснила спробу звільнитися за результатами скликання загальних зборів, однак, з підстав від неї не залежних зробити це в даному порядку не вдалося.

.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя.

Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

У Рішенні № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 Конституційний Суд України також наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Наведені висновки також підтримані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в постановах від 10.09.2019 року у справі № 921/36/18 та від 30.01.2019 року у справі № 145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 36 КЗпП визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

За частиною 1 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства або підприємства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися статтею 38 КзПП та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 Цивільного кодексу України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Відповідно до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Зміст положень частини 3 статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час з будь-яких підстав, що є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Таким чином, припинення повноважень голови кооперативу за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи на підставі положень Кодексу законів про працю України, та відбувається на підставі прийняття загальними зборами учасників кооперативу відповідного рішення про припинення повноважень керівника кооперативу.

Наказ про звільнення керівника з посади має видаватися на підставі рішення загальних зборів кооперативу, але при його ухваленні мають бути дотриманими права особи, яка звільняється, а також гарантії, що визначені трудовим законодавством України. Трудове законодавство має застосовуватися при оформленні наказу про звільнення керівника з посади на підставі статті 38 КЗпП України, зокрема, у відповідному наказі про звільнення.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, визначеного статтею 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений частиною 3статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У мотивувальній частині Рішення № 1-рп/2010 Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини 3статті 99 ЦК України зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини 3 статті 99 ЦК Україниє дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, за змістом положень зазначеної частини 3статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року по цивільній справі № 753/17776/19.

У постанові від 19.01.2022 у справі № 911/719/21 Верховний Суд зазначив свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначено, що «установлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі свідчать про те, що позивач дотримався процедури звільнення із займаної посади директора товариства.

Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Водночас особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими».

Аналогічної позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 17.03.2021 року у справі №761/40378/18 (провадження № 61-18255св19).

У випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 (провадження № 14-113цс22).

Наведені у позові норми законодавства та тлумачення Верховного Суду дають підстави для висновків про те, що трудові відносини керівника (директора/голови, іншого виконавчого органу) із товариством мають специфічну рису, яка відрізняє такі відносини від інших, а саме корпоративний елемент.

Якщо для припинення звичайних трудових відносин достатньо заяви про звільнення за власним бажанням в порядку КзПП України, то звільнення керівника товариства ускладнене тим, що фактично звільняється посадова особа задіяна в управлінні - одноосібний представник виконавчого органу товариства, що Верховний Суд визначив як спір з управління товариством, а тому спір визначено як корпоративний та підвідомчий господарським судам (детально у постанові ВП ВС у від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22).

Законодавством України на всіх рівнях декларується право на працю, право обирати працю та заборона примусової праці. У той же час, з урахуванням корпоративного елементу спірних відносин існує обов`язкова вимога щодо погодження звільнення шляхом скликання загальних зборів.

Скликання загальних зборів або, принаймні, добросовісне вжиття заходів щодо скликання загальних зборів з приводу звільнення керівника судами визначено як обов`язкову передумову звернення до суду, тобто, для такого спору встановлено порядок обов`язкового досудового врегулювання спірного питання без якого позов задоволенню не підлягає.

Зверненню до суду ОСОБА_1 передували спроби звільнення як шляхом звернення до правління товариства (кооперативу) так і скликання загальних зборів у спосіб та порядок, визначений Статутом.

ОСОБА_1 підтверджує, що скликати загальні збори у ОК СТ «ОДРАДОВЕ» яке налічує 383 члени вкрай важко як через кількість, так і через відсутню заінтересованість переважної більшості членів кооперативу питаннями поточної діяльності Кооперативу. Не виявлено заінтересованості у і питанні особистого характеру позивача - припинення трудових відносин ОСОБА_1 із Кооперативом.

До повсякденних дестимулюючих факторів участі членів у життєдіяльності кооперативу додається і воєнний стан, введений через воєнні дії проти України, що призвело до відтоку багатьох громадян з території України.

На підставі вищевикладеного, як з хронології зазначеної у позові, позовач доходить до висновку, що має представити суду доказ неможливості самостійно, без оцінки суду, звільнитися з посади керівника Кооперативу. При цьому, вжиті заходи мають відповідати Закону та Статуту. У такому випадку підстави для продовження праці поза волею позивача відсутні, оскільки Законом визнається право на вибір праці та заборона примусової праці.

За таких обставин сторона позивача констатує, що безумовне право на вибір праці та заборона примусової праці після об`єктивної неможливості проведення загальних зборів (вирішення спору у позасудовому порядку) є достатньою підставою для звернення до суду та отримання висновку суду про правомірність і обґрунтованість позовних вимог.

Зміст позовних вимог полягає тому, що ОСОБА_1 не має змоги припинити свою трудову діяльність у ОК СТ «ОДРАДОВЕ». Після звернення до правління кооперативу із заявою про звільнення вона отримала відмову через необхідність скликання загальних зборів згідно Статуту кооперативу. Намагання скликати загальні збори у порядку визначеному Статутом не призвели до результату. Наразі ОСОБА_1 займає посаду керівника ОК СТ «ОДРАДОВЕ» поза її волею.

Суд зауважує, що Позивачка звернулась до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є припинення правовідношення.

В постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 Верховний Суд вказав, що належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів керівника товариства у такому випадку буде не вимога про визнання трудових відносин припиненими (визначення юридичного факту), як визначено у постановах від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 та 17.03.2021 у справі № 761/40378/18, а вимога припинити такі трудові відносини за рішенням суду, які (трудові відносини) будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили, адже констатація ретроспективно припинення трудових відносин певною датою у минулому, зокрема через два тижні після написання/подання заяви про звільнення по суті зводиться до встановлення факту припинення цих правовідносин з відповідної дати без прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення.

Отже, в цій справі права Позивачки підлягають захисту шляхом припинення трудових відносин між нею та Відповідачем з дати набрання законної сили рішенням суду.

Витрати на оплату судового збору покладаються на Відповідача на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями ст. 4, 5, 12, 20, 24, 3073, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114,, 161, 162 Господарського процесуального кодексу України, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими трудові відносини між Обслуговуючим кооперативом Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» та його керівником (головою) ОСОБА_1 та припинити її повноваження керівника (голови) Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» з моменту набрання судовим рішенням у справі законної сили.

3. Відповідно до ст. 239 ГПК України встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, після набрання рішенням про задоволення позову законної сили, воно є підставою для вчинення реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про керівника Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у вигляді запису про припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ» за рішенням суду з дати набрання судовим рішенням законної сили, з виключенням з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство «ОДРАДОВЕ».

4. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство "ОДРАДОВЕ" (67471, Одеська область, Роздільнянський район, с.Одрадове, Дачний масив Одрадове2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422, 40 грн ( Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Південно-Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення до 13 березня 2025 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна