ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1223/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кока В.А., адвокат, ордер серії АМ №1040150 від 19.12.2022 (в режимі відеоконференції);

Якименко М.М., ордер серії АІ №1433802 від 31.07.2023(в режимі відеоконференції);

від відповідача: Ліпська-Романченко Г.Д., ордер серії АМ №1073203 від 11.04.2024 (присутня в судовому засіданні 06.03.2025),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Саксоніка Михайла Марковича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10"

про стягнення 8587340,37 грн.

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Саксонік Михайло Маркович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" про стягнення надмірно сплачених за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 авансових платежів на суму 8587340,37 грн.

Ухвалою господарського суду від 26.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Підготовчі засідання у справі (у т.ч. з перервами згідно з ч.5 ст.183 ГПК України) неодноразово відкладалися в межах продовженого строку підготовчого провадження.

До суду на стадії підготовчого провадження від учасників справи надходили заяви по суті спору та процесуальні документи:

19.01.2023 клопотання представника відповідача від 18.01.2023 про зупинення провадження у справі 906/1223/22 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі 906/89/23 за позовом ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" до ФОП Саксоніка М.М. про визнання недійсним договору №3 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 04.01.2021, укладеного між сторонами (т.2, а.с.111-119), а 20.02.2023 - заперечення представника позивача від 20.02.2023 на вказане клопотання (т.2, а.с.216-220).

Ухвалою суду від 07.03.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 18.01.2023 про зупинення розгляду справи №906/1223/22;

23.01.2023 - заява представника позивача про об`єднання справ №906/1223/22 та 906/89/23 в одне провадження (т.2, а.с.121-132), яку представник позивача в судовому засіданні 03.04.2023 просив залишити без розгляду (т.3, а.с.127), а відтак судом не розглядалася;

25.01.2023 - заява представника позивача про забезпечення позову від 25.01.2023 (т.2, а.с.169-196), яку ухвалою суду від 27.01.2023 задоволено частково; вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" в сумі 8587340,37 грн, що знаходяться на рахунках:

НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк»;

НОМЕР_2 філія Житомирське обласне АТ ОЩАД м.Житомир; НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк» та на всіх інших банківських рахунках ТОВ «Форест Полісся-10» у будь-яких банківських установах; у задоволенні заяви в іншій частині відмовлено;

03.02.2023 - відзив представника відповідача на позовну заяву від 02.02.2023 (т.2, а.с.203-211);

01.03.2023 - відповідь позивача на відзив від 27.02.2023 (т.3, а.с.2-104);

03.04.2023 - клопотання представника відповідача від 03.04.2023 про призначення судової почеркознавчої експертизи документів, а саме договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021, на вирішення якої слід поставити питання про те, чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 ОСОБА_1 (т.3, а.с.112-113); а 24.05.2023 - заперечення представника позивача від 22.05.2023 на вказане клопотання, оскільки вимога про призначення експертизи щодо почерку особи, яка не заперечує, що підписувала та виконувала договір, є абсурдною; проведення такої експертизи є неможливим, оскільки відповідач не надав вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку, довідку про стан здоров`я Саксоніка М.М. на час підписання договору та інші необхідні документи, проведення такої експертизи має наслідком затягування судового процесу і призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (т.3, а.с.165-172).

Ухвалою суду від 31.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи від 03.04.2023 за безпідставністю.

03.04.2023 - клопотання представника відповідача від 03.04.2023 про долучення письмових документів та витребування у позивача оригіналу договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 для огляду в судовому засіданні (т.3, а.с.115-120). Ухвалою суду від 03.04.2023, зокрема, витребувано оригінал письмового доказу від 03.04.2023;

24.05.2023 та 14.06.2023 - клопотання представника відповідача про долучення письмових документів від 24.05.2023 (т.3, а.с.154-164) та від 14.06.2023 (т.4, а.с.15-208);

01.08.2023 та 28.08.2023 - додаткові пояснення позивача від 31.07.2023 з додатками (т.5, а.с.1-228; т.6 а.с.1-181) та клопотання представника позивача про приєднання доказів від 28.08.2023 (т.6, а.с.189-191);

09.10.2023 (у судовому засіданні) - заява представника позивача про приєднання до матеріалів справи нотаріально засвідченої заяви свідка ОСОБА_1 від 09.10.2023 (т.6, а.с.206-207);

22.11.2023 - клопотання представника відповідача про долучення письмових документів (т.6, а.с.213-253);

18.01.2024 (після часу призначеного засідання) - заява представника позивача адвоката Якименка М.М. про відвід судді Прядко О.В. від 18.01.2024 (т.7, а.с.10-15).

Ухвалою суду від 19.01.2024 заяву представника позивача адвоката Якименка М.М. про відвід судді Прядко О.В. від 18.01.2024 у справі №906/1223/22 визнано необґрунтованою, ухвалено передати справу №906/1223/22 для вирішення питання про відвід судді Прядко О.В. на автоматичний розподіл для розгляду суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, відповідно до положень ст.32 ГПК України.

Ухвалою від 23.01.2024 (суддя Вельмакіна Т.М.) у задоволенні заяви представника ФОП Саксоніка М.М. від 18.01.2024 про відвід судді Прядко О.В. у справі №906/1223/22 відмовлено.

Судом долучено вищевказані заяви та документи до матеріалів справи. У підготовчому засіданні 25.09.2023 оглянуто оригінали поданих документів.

Ухвалою суду від 31.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1223/22 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 20.03.2024 (з урахуванням ухвали від 04.03.2024).

У судовому засіданні 20.03.2024 під час дослідження доказів виникла необхідність оглянути матеріали господарської справи №906/89/23 з метою огляду доказів, на які посилається представник позивача та які були отримані останнім від ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" під час розгляду справи №906/89/23.

Ухвалою суду від 20.03.2024 відкладено розгляд справи по суті на 11.04.2024, витребувано у Господарського суду Житомирської області справу №906/89/23 для огляду її матеріалів в судовому засіданні.

До матеріалів даної справи 11.04.2024 з матеріалів витребуваної справи №906/89/23 судом долучено копію відповіді на відзив ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" від 07.02.2023 без додатків (т.7, а.с.39-47).

11.04.2024 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення від 11.04.2024 (т.7, а.с.48-52).

Протокольною ухвалою суду від 11.04.2024 продовжено строк розгляду справи по суті та оголошено перерву в судовому засіданні до 22.05.2024.

21.05.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів від 21.05.2024 (т.7, а.с.60-250; т.8, а.с.1-124).

Ухвалою суду від 22.05.2024 постановлено перейти зі стадії розгляду справи по суті до попередньої стадії судового процесу - підготовчого провадження, поновивши підготовче провадження у справі №906/1223/22, та відкласти підготовче засідання на 10.06.2024.

10.06.2024 представник відповідача заявив клопотання про виклик в судове засідання позивача ОСОБА_1 , однак протокольною ухвалою від 10.06.2024 суд відмовив у його задоволенні та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 08.07.2024.

Ухвалою суду від 08.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1223/22 до судового розгляду по суті на 24.07.2024.

Розгляд справи по суті неодноразово відкладався в межах продовженого строку.

Між тим 06.09.2024 через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав заяву від 06.09.2024 про долучення письмових доказів, які не були долучені з технічних причин, просив поновити строк для подання таких доказів (т.8, а.с.159-204).

27.09.2024 до суду від представника відповідача надійшло заперечення від 27.09.2024 щодо задоволення заяви позивача про долучення доказів у зв`язку з пропуском строку для їх подання та відсутністю обґрунтування поважних причин неподання доказів із позовною заявою та у підготовчому провадженні (т.8, а.с.212-214).

Протокольною ухвалою суду від 09.12.2024, зокрема, поновлено представнику позивача строк для подання письмових доказів, приєднаних до заяви від 06.09.2024.

Також 09.12.2024 в судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи складених таблиць щодо послуг, наданих ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" позивачу у 2021 році та 2022 році (т.8, а.с.225-240), які було долучено судом до матеріалів справи.

Згідно з ухвалою суду від 05.02.2025, розгляд справи по суті було відкладено на 06.03.2025.

У судовому засіданні 06.03.2025 представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям та зайнятістю представника відповідача Сачка А.В. в іншій судовій справі.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (ст.202 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст.6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст.6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення ЄСПЛ від 02.02.2017 у справі "Лопушанський проти України").

Суд відзначає, що розгляд даної справи здійснювався за правилами загального позовного провадження, неодноразово відкладався як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті. Сторони мали достатньо часу для ефективного представлення своєї позиції в суді. Відповідач скористався забезпеченим йому правом подання заяв по суті спору, письмових пояснень та доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі. Явка сторін та їх представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Водночас слід зауважити, що представництво інтересів відповідача у даній справі здійснював не один адвокат. Попри те, що представник відповідача повідомив, що адвокат Сачок А.В. бере участь в іншій справі в Господарському суді Житомирської області №906/1139/20, судове засідання у якій призначено на 14:30, у той час, коли засідання у даній справі призначено на 14:00. Окрім того, об`єктивну можливість прибути до суду мав адвокат відповідача Короткий Т.С., повноваження та обсяг прав якого підтверджуються ордером серії АМ №1101590 від 27.09.2024, і про їх припинення суду не повідомлялось (т.8, а.с.208-211).

Роль національних судів полягає в тому, щоб організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України").

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України" та від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України" зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. З тих же підстав, враховуючи достатність часу для підготовки учасників справи до судових дебатів, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про оголошення перерви після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

У судовому засіданні 06.03.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення - 17.03.2025 о 17:30.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №3 від 04.01.2021 (у редакції додаткових угод №1 від 04.01.2021, №2 від 01.07.2022) в частині надання послуг з перевезення, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість на суму 8587340,37 грн (1718189,95 (за 2021 рік) + 5041729,12 грн (за І півріччя 2022 року) + 1827421,30 (за ІІ півріччя 2022 року), перерахованих позивачем як авансові платежі за майбутні перевезення (т.1, а.с.1-14).

Згідно з відзивом на позовну заяву від 02.02.2023, відповідач не погодився з позовними вимогами, просив відмовити у їх задоволенні, стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі, підтвердженому актами виконаних робіт. Відповідач вказав на те, що такого договору, укладеного на підприємстві генеральним директором, виявлено не було, такий договір не укладався і жодних коштів на його виконання не надходило; договір укладався фактично між ОСОБА_1 (колишнім директором ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10") та комерційним директором ОСОБА_2 (донькою ОСОБА_1 і співзасновницею ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10"), яка, у свою чергу, згідно зі Статутом ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" не має на це відповідних повноважень, лише генеральний директор має право укладати договори від імені товариства. Так, договір було укладено лише після звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" з метою отримання коштів товариства без правових підстав; даний договір фактично є недійсним, а всі вимоги про стягнення коштів, які начебто сплачувалися за його умовами, є безпідставними (т.2, а.с.203-208).

У відповіді на відзив від 27.02.2023 позивач заперечив викладені відповідачем аргументи, оскільки вважає їх необґрунтованими, недоведеними належними доказами, такими, що не відповідають дійсності і спрямовані на ухилення від повернення отриманих коштів. Позивач зазначив, що Саксонік М.М. як фізична особа був генеральним директором ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10", відповідно, укласти договір із ФОП Саксоніком М.М. в умовах конфлікту інтересів не міг в силу вимог закону. Юрчук С.М. працювала і працює на посаді комерційного директора, була і є уповноваженою особою представляти інтереси ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10", у тому числі підписувати всі документи, що стосуються господарської діяльності товариства. Більше того, додатково на кожен рік комерційному директору Юрчук С.М. видавалось доручення на отримання документів, грошових коштів, підпис документів тощо. Позивач відмітив, що аналогічні договори та аналогічним способом укладались і в попередні роки, при цьому всі вони належним чином виконувались, а всі спори вирішувались у досудовому порядку (т.3, а.с.2-10).

У клопотанні від 14.06.2023 відповідач вказав на відсутність боргу перед позивачем, доводив, що кошти, які перераховувались на рахунок ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10", не містять призначення платежу, тобто встановити, які послуги оплачувались (відповідно до якого договору перераховувались кошти) неможливо (всі оплати з аналогічним призначенням платежу «за надані послуги»). Відповідач наголосив, що у період з 01.01.2021 по 31.01.2022 директором ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" був Саксонік М.М., послуги надавались ФОП Саксоніку М.М. (т.4, а.с.15-16).

Позивач у своїх додаткових поясненнях від 31.07.2023 зазначив, що відповідач надав перелік зареєстрованих податкових накладних з надання послуг: «Оренда обладнання для гранулювання» за 2019-2022 рр., «Послуги трактора «Амкадор-352Л» за 2019-2022 рр., «Транспортні послуги» 2019, 2020, 2021, 2022 роки, «Оренда земельних ділянок та лісопильних приміщень» 2019, 2020, 2021, 2022 роки, «Перевезення трини» 2019, 2020, 2021, 2022 роки відповідно до договорів, більша частина яких взагалі не має жодного відношення до такої послуги, як перевезення вантажів автомобільним транспортом, та містить перелік податкових накладних за роки, що не охоплюються даним спором (2019, 2020 рр.). Із зазначеного переліку зареєстрованих накладних можуть прийматися до уваги тільки ті податкові накладні, що стосуються надання послуг перевезення вантажів, починаючи з 2021 року по 31.10.2022 (заявлений період у даній справі), а саме податкові накладні з таких послуг: «Транспортні послуги» за 2021 рік та 01.01.2022-31.10.2022, «Перевезення трини» за 2021 рік та 01.01.2021 - 31.10.2021. Позивач не заперечив, що між ним та відповідачем була укладена низка договорів, надавалися як транспортні, так й інші послуги, проте вказав на предмет доказування у даній справі та необхідність розмежовувати, які саме послуги були надані в 2021 та 2022 роках, відповідно до яких договорів, звернути увагу на міжнародні перевезення та на яких умовах вони здійснювалися. Позивач зазначив, що відповідно до умов договору відповідач дійсно здійснював міжнародні перевезення вантажів нерезидентам, при цьому між останніми та позивачем при укладенні контрактів визначалися та погоджувалися умови перевезення товару, а саме: умови поставки DAP (транспортні послуги сплачує саме продавець) або FCA (за процес транспортування та його оплату відповідає покупець), отже у даній справі слід враховувати послуги з перевезення вантажів нерезидентам на умовах поставки DAP (т.5, а.с.1-5).

Також у цих же поясненнях позивач зазначив, що у 2021 році перерахував 7500500,00 грн авансових платежів, а відповідач надав послуги відповідно до договору на суму 5782310,05 грн, відтак надмірно сплачено 1718189,95 грн; у 2022 році перерахував 9255057,00 грн авансових платежів, а відповідач надав послуги відповідно до договору на суму 2224186,58 грн (з урахуванням усіх зареєстрованих податкових накладних) / 2546213,58 грн (з урахуванням у т.ч. незареєстрованих податкових накладних), відтак надмірно сплачено 7030870,42 грн (без урахування незареєстрованих податкових накладних) / 6708843,42 грн (з урахуванням незареєстрованих податкових накладних). Всього надмірно сплачених авансових платежів 8749060,37 грн (сума, що підлягає поверненню, якщо враховувати лише зареєстровані податкові накладні), 8427033,37 грн (сума, що підлягає поверненню, якщо враховувати і незареєстровані податкові накладні) (т.5, а.с.4-5).

Окрім того, у додаткових поясненнях від 11.04.2024 позивач повідомив, що в уточненому акті звірки за період з 01.07.2022 по 31.10.2022 зазначено залишок суми боргу за попередній період перше півріччя 2022, а саме 6759919,07 грн, виведено суму боргу за період з 01.07.2022 - 31.10.2022 - 1088115,70 грн та загальний борг контрагента 8587340,37 грн. ФОП Саксоніком М.М. були сплачені авансові платежі в рахунок майбутніх перевезень. Відповідач не надав доказів того, що сплачені авансові платежі були перераховані за іншими договорами (т.7, а.с.48-51).

Під час розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача заперечив позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні повністю.

До закінчення судових дебатів у справі представники сторін також заявили про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть подані в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.01.2021 між ФОП Саксоніком М.М. (далі замовник, позивач) та ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" (далі перевізник, відповідач) укладено договір №3 перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі договір, договір №3 від 04.01.2021), який регулює взаємовідносини експедитора (перевізника) та замовника (надалі сторони) при здійсненні перевезень вантажів по Україні та за її кордоном (п.1.1 договору) (т.1, а.с.20-22).

Відповідно до п.1.2 договору, експедитор (перевізник) бере на себе зобов`язання доставити вантаж (згідно з товарно-транспортною накладною або CMR) за маршрутами відповідно до поданих замовником договорів-заявок, і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов`язується заплатити за перевезення вантажу.

Обов`язки сторін визначено у розділі 3 договору. Зокрема, експедитор (перевізннк) зобов`язується, серед іншого, надати замовнику усі необхідні документи по перевезенню, а саме: рахунок, акт, товаротранспортну накладну або CMR. У разі експедирування перевезення копії договорів, які підтверджують зв`язок з фактичним перевізником (п.3.2 договору). Замовник зобов`язується, зокрема, забезпечити своєчасне і повне оформлення у встановленому порядку товаротранспортних накладних та необхідної документації; своєчасно здійснювати оплату за перевезення (п.3 договору).

Згідно з умовами розділу 4 договору, розміри плати за перевезення вантажів зазначені сторонами у договорі-заявці, який є частиною цього договору. Замовник проводить оплату експедитору (перевізнику) послуг за перевезення вантажу та інших пов`язаних з перевезенням послуг згідно отриманих оригінальних документів: рахунків-фактури, акту виконаних робіт, податкових накладних, оформленого перевізником оригінальною печаткою та підписом договору-заявки на перевезення, товарно-транспортної накладної або CMR на протязі 7 (семи) банківських днів від дати надання цих документів. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточні рахунки сторін.

Договір укладається на термін до 31.12.2021 і вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить в письмовій формі про свої наміри припинити договір (п.9.3 договору).

З огляду на те, що для перевезення вантажів необхідні додаткові витрати, 04.01.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №3 від 04.01.2021, у якій домовлено п.4.2 договору викласти у такій редакції: «Замовник проводить оплату Експедитору (Перевізнику) послуг за перевезення вантажу та інших пов`язаних з перевезенням послуг згідно отриманих оригінальних документів: рахунку-фактури, акту виконаних робот, податкових накладних, товарно-транспортної накладної або CMR на протязі 7 (семи) банківських днів від дати надання цих документів або здійсненням авансових платежів у межах запланованих перевезень». Сторони домовились, що інші пункти договору, окрім наведеного, не змінені та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони були викладені сторонами у договорі. Додаткова угода №1 набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом дії договору. Додаткова угода №1 є невід`ємною частиною договору (т.1, а.с.23).

У подальшому, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», неможливістю оперативно здійснювати всі види перевезень у необхідних обсягах задля задоволення потреб замовника, 01.07.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №3 від 04.01.2021, у якій погоджено п.9.3 договору викласти у такій редакції: «Договір укладається на термін до «31» жовтня 2022, після цієї дати договір вважається припиненим»; інші пункти договору та додаткової угоди №1, окрім наведеного, не змінені та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони були викладені сторонами у договорі. Додаткова угода №2 набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом дії договору №3 до 31 жовтня 2022 року. Додаткова угода №2 є невід`ємною частиною договору (т.1, а.с.24).

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, на виконання умов договору (в редакції додаткових угод №1, №2) у 2021 році ФОП Саксонік М.М. перерахував ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" авансові платежі на загальну суму 7500500,00 грн, згідно з платіжними дорученнями та платіжними інструкціями (т.1, а.с.30-131; т.7, а.с.64-161).

У свою чергу ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" надало послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на суму 5782310,05 грн відповідно до актів виконаних робіт, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.1, а.с.132-230).

Отже, за розрахунком позивача та згідно підписаного між сторонами акта звірки, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 відповідач не надав послуги з перевезення вантажів на суму 1718189,95 грн, сплачену позивачем як авансовий платіж за майбутні перевезення (т.1, а.с.25-29).

На виконання умов договору (в редакції додаткових угод №1, №2) у період з 01.01.2022 по 30.06.2022 ФОП Саксонік М.М. перерахував ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" авансові платежі на загальну суму 6177800,00 грн, згідно з платіжними дорученнями та платіжними інструкціями (т.1, а.с.232-249; т.2, а.с.1-25; т.7, а.с.162-204).

У свою чергу ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" за вказаний період (перше півріччя 2022 року) надало послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на суму 1136070,88 грн відповідно до актів виконаних робіт, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2, а.с.26-43).

Отже, за розрахунком позивача та згідно підписаного між сторонами акта звірки, за перше півріччя 2022 року (01.01.2022 - 30.06.2022) відповідач не надав послуги з перевезення вантажів на суму 5041729,12 грн, сплачену позивачем як авансовий платіж за майбутні перевезення (т.1, а.с.231).

На виконання умов договору (в редакції додаткових угод №1, №2) у період з 01.07.2022 по 31.10.2022 ФОП Саксонік М.М. перерахував ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" авансові платежі на загальну суму 2915537,00 грн, згідно з платіжними дорученнями та платіжними інструкціями (т.2, а.с.45-81; т.7, а.с.205-235).

У свою чергу ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" за вказаний період надало позивачу послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом на суму 1088115,70 грн відповідно до актів виконаних робіт, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2, а.с.82-91).

Отже, за розрахунком позивача та згідно підписаного ним в односторонньому порядку акта звірки, за друге півріччя 2022 року (01.07.2022 - 31.10.2022) відповідач не надав послуги з перевезення вантажів на суму 1827421,30 грн, сплачену позивачем як авансовий платіж за майбутні перевезення (т.2, а.с.44).

Суд зауважує, що в матеріалах справи міститься уточнений від 16.12.2022 акт звірки розрахунків за період з 01.07.2022 до 31.10.2022, який не містить підпису зі сторони відповідача, однак надсилався на адресу останнього (т.2, а.с.92-96) і був отриманий ним, що вбачається з відзиву на позовну заяву (т.2, а.с.203-204).

На підтвердження отримання відповідачем вищевказаних коштів позивача до справи долучено копії банківських виписок щодо руху коштів ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" за 2021-2022 рр., які надавалися останнім з відповіддю на відзив у справі №906/89/23 (т.3, а.с.31-99; т.7, а.с.39-47).

Оскільки термін дії договору закінчився і в установленому порядку не продовжувався, позивач направив на адресу відповідача претензію від 07.12.2022 про повернення суми попередньої оплати у загальному розмірі 8587340,37 грн протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї претензії (вимоги) (т.2, а.с.92-94).

Однак відповідач вимогу позивача не виконав, суму попередньої оплати не повернув, транспортні послуги на вказану суму не надав, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Не погодившись з позовними вимогами, відповідач зі свого боку надав до матеріалів справи митні декларації з інформацією про пропуск за межі митної території України транспортних засобів, які належать ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10", при виконанні вантажних перевезень ФОП Саксоніка М.М. у період з 01.01.2019 по 31.12.2019, 01.01.2020 по 31.12.2020, з 04.01.2021 по 31.10.2022 (т.4, а.с.32-98; т.6, а.с.214-253), а також інші документи (договір оренди №1 від 02.01.2020 та відповідні податкові накладні; договір оренди №3 від 02.01.2020, акти здачі-прийняття робіт та зареєстровані податкові накладні; договір №2, акти здачі-приймання робіт та зареєстровані податкові накладні; повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних (т.4, а.с.99-208)) на підтвердження того, що за період з 01.01.2021 по 31.10.2022 позивачу було надано послуги оренди обладнання для гранулювання, оренди земельних ділянок та лісопильних приміщень, послуги трактора «Амкадор-352Л», транспортні послуги, міжнародні перевезення, перевезення трини (т.4, а.с.17-31; т.8, а.с.126-240), і встановити, оплата яких послуг здійснювалась, неможливо, оскільки кошти перераховувались з ідентичним призначенням платежу - «за надані послуги».

У зв`язку з викладеним позивач надав до справи, крім вже згаданих платіжних документів за договором №3 від 04.01.2021, інші платіжні інструкції за 2021 та 2022 рр. щодо оплати за послуги, щодо поворотної фінансової допомоги, поповнення обігових коштів, оплати за товар, а також акти виконаних робіт за договорами оренди земельних ділянок та лісопильних приміщень, оренди обладнання для гранулювання, послуг трактора «Амкадор-352Л» (т.7, а.с.236-250; т.8, а.с.1-123, 164-203).

Слід зауважити, що, за поясненнями представника позивача під час розгляду справи, оплата за товар 21.10.2022 на суму 35000,00 грн (т.2, а.с.81; т.8, а.с.175) була помилково зазначена в призначенні платежу, однак позивач не повідомляв відповідача про таке та зміну призначення платежу.

Також до матеріалів справи долучено податкові накладні (т.5, а.с.228; т.6, а.с.1-181).

Позивач повідомив (т.5, а.с.4), що податкові накладні на послуги з міжнародних перевезень за актами №7 та №8 від 07.02.2022, №9 від 08.02.2022, №12 та №13 від 21.02.2022 на загальну суму 322027,00 грн (пункти 4, 5, 11, 12, 13 у складеному позивачем переліку послуг, (т.5, а.с.38-39)), не були зареєстровані у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, на початку активних бойових дій були перебої при реєстрації податкових накладних, у т.ч. й у позивача, однак позивач не заперечує надання цих послуг з міжнародних перевезень на загальну суму 322027,00 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Суд встановив, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли за договором №3 від 04.01.2021, який за своїм змістом та правовою природою є договором перевезення вантажу.

Договір №3 від 04.01.2021 підписано обома сторонами та скріплено печатками їх юридичних осіб. Оригінал цього договору оглянуто судом у підготовчому засіданні 25.09.2023.

Доводи відповідача про те, що Юрчук С.М. не мала повноважень на укладення правочинів, зокрема договору №3 від 04.01.2021, від імені ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10", спростовуються наявними у справі доказами (т.3, а.с.11-26; т.6, а.с.207).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.07.2023 у справі №906/89/23 було прийнято відмову ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" від позову про визнання недійсним договору №3 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 04.01.2021, укладеного між ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" та ФОП Саксоніком М.М.; закрито провадження у справі №906/89/23 в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України (т.6, а.с.190-191).

Більше того, з матеріалів справи слідує, що між ФОП Саксоніком М.М. та ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" в особі комерційного директора Юрчук С.М. були укладені й інші договори, факт укладення яких відповідачем не заперечується, які є дійсними і останнім не оспорюються.

Водночас слід враховувати, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17). Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного (постанова Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21).

Враховуючи викладене та виходячи з матеріалів справи, які свідчать про вчинення сторонами дій, спрямованих на виконання умов договору, договір №3 від 04.01.2021 вважається укладеним, дійсним. Строк дії договору закінчився 31.10.2022. Заперечення відповідача у цій частині оцінюються судом критично і до уваги не приймаються.

Правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом регулюються гл.32 ГК України та гл.64 ЦК України.

Відповідно до ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч.2 ст.908 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.306 ГК України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч.1 ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст.311 ГК України, плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як зазначалось вище, у п.4.2 договору №3 від 04.01.2021 у редакції додаткової угоди №1 від 04.01.2021 сторони погодили, що замовник проводить оплату експедитору (перевізнику) послуг за перевезення вантажу та інших пов`язаних з перевезенням послуг згідно отриманих оригінальних документів: рахунку-фактури, акту виконаних робот, податкових накладних, товарно-транспортної накладної або CMR на протязі 7 (семи) банківських днів від дати надання цих документів або здійсненням авансових платежів у межах запланованих перевезень.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (такий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приймає до уваги послуги, надані відповідачем позивачу у період з 01.01.2021 до 31.10.2022, а саме: послуги, пов`язані з договором №3 від 04.01.2021: транспортні послуги, міжнародні перевезення на умовах DAP, перевезення трини; а також послуги трактора «Амкадор-352Л».

Щодо міжнародних перевезень суд погодився з позивачем у тому, що у даній справі необхідно враховувати послуги з перевезення вантажів нерезидентам на умовах DAP, коли транспортні послуги сплачує саме продавець товару.

Відповідно до умов договору, відповідач здійснював міжнародні перевезення вантажів таким нерезидентам, як: Solida Holz GmbH, Malag&Soltau GmbH, SINKLER POLSKA Sp. z o.o, Generalny Partner logistyczny Terminus Spolka Cywilna, VILPOL PAWEL WILAMOWSKI, Platonia GmbH (т.5, а.с.48-75), але лише з Solida Holz GmbH було укладено контракт на умовах поставки DAP, з іншими зазначеними нерезидентами укладено контракти на умовах поставки FCA, що також відображено у вантажно-митних деклараціях (т.5, а.с.76-227). Якщо перевезення здійснюються на умовах FCA, то за процес транспортування товару відповідає покупець та, відповідно, саме на нього покладається зобов`язання щодо оплати послуг транспортування, і позивач не має відношення до сплати за перевезення вантажів нерезиденту.

Окрім того, між сторонами підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за здійснення міжнародних перевезень саме на умовах DAP.

Поряд із цим позивач визнав факт здійснення відповідачем міжнародних перевезень за актами №7 та №8 від 07.02.2022, №9 від 08.02.2022, №12 та №13 від 21.02.2022, які при цьому не відображені в актах звірки розрахунків і податкові накладні на які у 2022 році не зареєстровані. Ці послуги позначені в складеному позивачем переліку послуг під пунктами 4, 5, 11, 12, 13 (т.5, а.с.23-47, зокрема а.с.38-39).

Дані відповідача щодо міжнародних перевезень за спірний період, які наведені ним у його переліку наданих послуг (т.4, а.с.17-31; т.8, а.с.226-240), не підтверджені належними й допустимими доказами, зокрема відповідними актами, податковими накладними.

Щодо послуг трактора «Амкадор-352Л» судом взято до уваги рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.05.2024 у справі №906/1296/23, яке набрало законної сили, про відмову у задоволенні позову ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" до ФОП Саксоніка М.М. про стягнення 308003,00 грн за послуги трактора "Амкадор-352Л" за серпень-грудень 2022 року та повернення орендованого майна відмовлено. Судом, зокрема, відзначено, що договір №2 від 02.01.2020 містить ознаки договору надання послуг та оренди рухомого майна. Строк дії договору №2 від 02.01.2020 сплинув 01.01.2021. Отже, надання послуг лісонавантажувачем "Амкадор-352Л" у період з січня 2022 року до липня 2022 року надавались за усним правочином та не регулюються умовами договору №2 від 02.01.2020.

Оцінюючи правовідносини сторін, суд зважає і на орендні відносини (оренда обладнання для гранулювання, оренда земельних ділянок та лісопильних приміщення), які існували між сторонами в межах спірного періоду і за які позивач здійснював оплату як за «послуги», що ним же не заперечується, та про які, «як послуги», вказує представник позивача у додаткових поясненнях від 31.07.2023 та доданих до них Переліках наданих послуг ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" у 2021 та 2022 роках (т. 5, а.с. 1-5, 23-47).

Суд зауважує, що одними із загальних засад цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України).

А відтак "оренда", за яку сплачувались кошти як за "послуги", не може бути залишена судом поза увагою під час з`ясування та оцінки обставин у даній справі.

Суд також встановив, що представлені сторонами переліки наданих послуг не містять інформації про сплату оренди земельних ділянок та лісопильних приміщень за травень 2021 року, хоча це підтверджується наявними у справі зареєстрованими податковими накладними. Відомості щодо оренди обладнання для гранулювання співпадають із наявними у справі зареєстрованими податковими накладними.

Слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.12.2024 у справі №906/1386/23 залишено без розгляду позов ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" до ФОП Саксоніка М.М. про стягнення 250000,00 грн заборгованості за договором оренди №3 від 02.01.2020 та зобов`язання повернути належне на праві власності ТОВ "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" обладнання по гранулюванню на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123872120).

Платіжні документи щодо поворотної фінансової допомоги, поповнення обігових коштів та оплати за товар не беруться судом до розгляду, оскільки не стосуються предмета доказування у даній справі.

Слід також зазначити, що матеріалами справи підтверджується можливість здійснення авансових платежів послуг за перевезення вантажу та інших пов`язаних з перевезенням послуг тільки за договором №3 від 04.01.2021 у редакції додаткової угоди №1 від 04.01.2021.

Таким чином, надавши правову оцінку усім обставинам, які мають значення у справі, суд встановив, що за спірний період позивачем було сплачено відповідачу кошти з призначенням платежу «оплата за послуги» у розмірі 18880127,08 грн:

з 01.01.2021 до 31.12.2021 - 8942200,00 грн;

з 01.01.2022 до 31.10.2022 - 9937927,08 грн.

При цьому загальна вартість наданих відповідачем позивачу послуг та оренди за спірний період становить 10399636,30 грн.

Так, за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 відповідач надав позивачу послуги на загальну суму 6482318,03 грн, з яких: 5782310,05 грн - послуги, пов`язані з договором №3 від 04.01.2021 (транспортні послуги на суму 851409,07 грн, міжнародні перевезення на суму 4380893,00 грн, перевезення трини на суму 550007,98 грн), а також 700007,98 грн - послуги трактора «Амкадор-352Л».

Оренда обладнання для гранулювання - 600000,00 грн, оренда земельних ділянок та лісопильних приміщень 6000,00 грн, всього на суму 606000,00 грн.

За період з 01.01.2022 до 31.10.2022 відповідач надав позивачу послуги на загальну суму 2957818,27 грн, з яких: 2546213,58 грн - послуги, пов`язані з договором №3 від 04.01.2021 (транспортні послуги на суму 694706,89 грн, міжнародні перевезення на суму 1528102,00 грн, перевезення трини на суму 323404,69 грн), а також 411604,69 грн - послуги трактора «Амкадор-352Л».

Оренда обладнання для гранулювання - 350000,00 грн, оренда земельних ділянок та лісопильних приміщень 3500,00 грн, всього на суму 353500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно з положеннямист.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами п.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

З огляду на те, що положеннями ЦК України не врегульовано питання повернення попередньої оплати за договором перевезення вантажу, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону, зокрема ст.693 ЦК України.

Так, згідно з ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки обов`язок негайно чи в інший строк повернути попередню оплату не випливає з договору перевезення або актів цивільного законодавства, такий обов`язок має бути виконаний у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (ч.3 ст.530 ЦК України).

З підстав наведеного та зважаючи на встановлені вище обставини, за розрахунком суду, відповідач зобов`язаний повернути позивачу кошти у розмірі 8480490,78 грн (18880127,08 - 10399636,30), сплачені останнім в якості попередньої оплати за послуги, які не були надані згідно договору, а відтак позов у цій частині є правомірним, обґрунтованим і підлягає задоволенню; в іншій частині позову щодо стягнення 106849,59 грн слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Згідно з ч.1 ст.ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

Судом досліджені всі надані сторонами документи, їх доводи та заперечення і надана їм правова оцінка. Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищевстановлених обставин і наведених висновків суду.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивача 8480490,78 грн, в іншій частині позову щодо стягнення 106849,59 грн - відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

З огляду на приписи п.2 ч.1 ст.129 ГПК України та висновок суду про часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Питання про розподіл витрат сторін на професійну правничу допомогу станом на момент ухвалення даного рішення судом не розглядається у зв`язку з відсутністю доказів їх понесення.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРЕСТ ПОЛІССЯ-10" (вул. Шевченка, буд. 178, м. Баранівка, Баранівський р-н, Житомирська обл., 12700, ) на користь Фізичної особи-підприємця Саксоніка Михайла Марковича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 8480490,78 грн та 127212,86 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2- позивачу (рек.); представнику позивача (до ел.каб.);

- відповідачу та його представнику (до ел.каб.).