ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

13 березня 2025 року м. ХарківСправа № 922/3618/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

при секретарі судового засідання: Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

позивача: Білокінь Сергій Сергійович

відповідача: Янковський Вячеслав Володимирович, в режимі відеоконференції

в межах підготовчого провадження, розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про призначення експертизи (вх. № 2311 від 28 січня 2025 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Ресурс», місто Харків,

до ОСОБА_1 , місто Купянськ (з), селище міського типу Купянськ-Вузловий (з),

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Ресурс», звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення основної суми боргу в розмірі 15 306, 84 грн., три відсотка річних в розмірі 1 200,24 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 798,53 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 173 867,68 грн. та штраф в розмірі 25% від вартості відповідних партій товару в розмірі 3 826,71 грн.

28 січня 2025 року на адресу Господарського суду Харківської області надійшло через систему «Електронний Суд» клопотання від представника ОСОБА_1 (вх. № 2311) про призначення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити Національному науковому центру «ІНСТИТУТ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ. ЗАСЛ. ПРОФ. М.С. БОКАРІУСА» Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Чи виконаний від імені ОСОБА_1 підпис, зображення якого міститься у розділі 10 «ЮРИДИЧНІ АДРЕСИ ТА БАНКІВСЬКІ РЕКВІЗИТИ СТОРІН» (Покупець:) Договору поставки товару № 3316-21х від «15» червня 2021 року, самою Ковальовою Аліною Анатоліївною, чи іншою особою?

- Чи виконаний ОСОБА_1 підпис, зображення якого міститься у графі «Одержувач» на видаткових накладних: № 20549 від 17 листопада 2021 року на суму 8 901,48 грн., № 2328 від 26 січня 2022 року на суму 6 405,36 грн., чи іншою особою?

- Чи виконаний ОСОБА_1 підпис, у графі «Прийняв (відповідальна особа одержувача)» на відомостях про вантаж: вартість вантажу з ПДВ 6 405,36 грн., вартість вантажу з ПДВ 8 901,48 грн., чи іншою особою?

В обґрунтування поданого клопотання про призначення по справі судової експертизи представник відповідача послався на те, що підписи, зображення які міститься у розділі 10 «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» (найменування сторони «Покупець») до договору поставки товару № 3316-21х від 15 червня 2021 року, а також у графі «Одержувач» на видаткових накладних: № 20549 від 17 листопада 2021 року на суму 8 901,48 грн., № 2328 від 26 січня 2022 року на суму 6 405,36 грн, і у графі «Прийняв» (відповідальна особа одержувача)» на відомостях про вантаж: вартість вантажу з ПДВ 6 405,36 грн., вартість вантажу з ПДВ 8 901,48 грн. виконано не відповідачем, ОСОБА_1 , а іншою особою.

20 лютого 2025 року до суду через систему «Електронний Суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 4571) в яких останній, поміж іншого вважає, що заява відповідача про призначення експертизи є безпідставною та має бути залишена без задоволення.

В судовому засіданні 20 лютого 2025 року представник позивача заявив усне клопотання про поновлення строку на подання додаткових пояснень (вх. № 4571 від 20 лютого 2025 року).

20 лютого 2025 року, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, постановлено задовольнити клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для подання додаткових пояснень, поновлено процесуальний строк та прийнято до розгляду із долученням до матеріалів справи додаткові пояснення від позивача (вх. № 4571 від 20 лютого 2025 року).

20 лютого 2025 року суд змінив порядок розгляду справи підготовчого провадження, витребувавши у позивача (для огляду) оригінал договору, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

26 лютого 2025 року до суду через систему "Електронний Суд" представником відповідача через систему «Електронний Суд» скеровано заперечення (на відповідь на відзив) (вх. № 5085) до яких останнім в тому числі додано фотографії, які на думку останнього доводять факт пограбування та часткової руйнації приміщень, де знаходилося місце торгівльної діяльності відповідача (торгова зала, офіс, склад, де зберігався товар та уся документація (електронні носії інформації).

12 березня 2025 року до суду через систему «Електронний Суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання (заяву) проти проведення почеркознавчої експертизи (вх. № 6331), де останній обґрунтовуючи свою позицію вказує, що предметом дослідження в даній справі підлягає факт переміщення та отримання товару, а також встановлення обставин, в їх сукупності, а не з`ясування яка саме особа з боку відповідача підписала видаткові накладні.

12 березня 2025 року до суду через систему «Електронний Суд» надійшли від представника відповідача додаткові пояснення по справі (вх. № 6435) в яких останній вказує, що докази у справі є взаємно суперечливими, а не співпадінням в зображеннях підписів відповідача на договорі поставки, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, є обставиною дослідження, яка входить до предмета доказування, в зв`язку із чим виникає необхідність в проведені почеркознавчої експертизи, що дасть змогу всебічно й повно дослідити обставини господарської справи.

В призначеному 13 березня 2025 року судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про призначення експертизи та просив його задовольнити. Представник позивача проти задоволення клопотання відповідача заперечував та просив господарський суд відмовити в його задоволенні через необґрунтованість та безпідставність.

Крім того, 13 березня 2025 року суд оглянув в судовому засіданні оригінали договору поставки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які були надані представником позивача на вимогу суду.

Також в судовому засіданні 13 березня 2025 року представник відповідача акцентував увагу на тому, що фотографії, які були додані до заперечення сформовані по місцю їх вчинення приміщення де знаходилось місце торгівлі (торгова зала, офіс, склад, де зберігався товар відповідача, яка займалась роздрібною торгівлею).

Суд, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи (вх. № 2311 від 28 січня 2025 року), з огляду на заперечення позивача, беручи до уваги обставини справи, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частиною 1 статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлені дві умови, які у своїй сукупності обумовлюють призначення експертизи судом:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Виходячи з приписів частиною 2 статті 98 та частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України мета призначення експертизи співвідноситься із предметом висновку експерта та полягає саме у з`ясуванні/дослідженні обставин, що мають значення для справи, єдиною можливістю забезпечення чого є застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право. Таким чином, відсутність потреби в застосуванні спеціальних знань або можливість встановлення відповідних обставин у іншій спосіб рівною мірою усувають обов`язок для призначення експертизи.

Відповідно до частини 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України висновок експерту є одним із засобів доказування (видом доказів), оцінка яких за статтею 86 цього Кодексу віднесена до компетенції суду. Положення частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України вимагають зазначення в ухвалі про призначення експертизи, серед іншого, підстав її проведення.

Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі № 917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 927/110/18).

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2021 у справі №927/685/20.

Таким чином судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за договором поставки товару № 3316-21Х від 15 червня 2021 року, а відтак предметом доказування є обставини укладання договору поставки, предмет цього договору, а також наявність/відсутність підстав для сплати заборгованості за поставлений в рамках цього договору товару.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на те, що відповідач не підписувала ані договір поставки товару № 3316-21Х від 15 червня 2021 року, а ні видаткові накладні: № 20549 від 17 листопада 2021 року на суму 8 901,48 грн., № 2328 від 26 січня 2022 року на суму 6 405,36 грн.

Позивач, у свою чергу, наполягає на реальності господарських операцій, які відображені в видаткових накладних № 20549 від 17 листопада 2021 року на суму 8 901,48 грн., № 2328 від 26 січня 2022 року на суму 6 405,36 грн.

13 березня 2025 року суд, в порядку зміни розгляду справи підготовчого провадження, оглянув оригінал договору, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які були надані позивачем, та встановив, що ідентифікаційні реквізити підпису Ковальової А.А. на первинних документах - є різними.

В той же час, суд зазначає, що відповідно пункту 2.4. договору поставки № 3316-21Х від 15 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ТД Ресурс" та ФОП Ковальовою А.А., передбачено, що будь-яка особа, яка поставила свій підпис в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (видаткова накладна тощо), вважається уповноваженою на це покупцем (Ковальовою А.А.).

Дійсно, як доказ податкові накладні можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Як свідчать матеріали справи, за видатковими накладними № 20549 від 17 листопада 2021 року та № 2328 від 26 січня 2022 року (які є предметом спору) ТОВ ТД РЕСУРС було подано на реєстрацію та зареєстровано податкові накладні № 119847 від 17 листопада 2021 року та № 102155 від 26 січня 2022 року.

На підтвердження реєстрації вказаних податкових накладних в матеріалах справи містяться копії квитанції № 1 до Податкової накладної № 102155 від 26 січня 2022 року, що яка доставлена до центрального рівня ДПС України 03 лютого 2022 року, в котрій зазначено: Документ прийнято, а також квитанція № 1 до податкової накладної № 119847 від 17 листопада 2021 року, яка доставлена до центрального рівня ДПС України 26 листопада 2021 року, в котрій зазначено: Документ прийнято.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/ послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, в даному випадку, господарська операція зі спірного договору поставки товару відображена в податковому обліку продавця (сторін спору) на підставі видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи. Відповідачем не надано доказів того, що ним, надавалися до центрального рівня ДПС України уточнювальні декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту ТОВ "ТД Ресурс" в межах договору поставки № 3316-21Х від 15 червня 2021 року.

В сукупності наведеного вбачається, що господарські операції з поставки товару в межах договору поставки № 3316-21Х від 15 червня 2021 року є реальними, відбулися насправді, та знаходять своє відображення в бухгалтерському і податковому обліку, адже підтверджуються належним чином оформленими первинними документами

Отже, з`ясування питання, які покладені представником відповідача в основу клопотання про призначення експертизи (вх. № 2311 від 28 січня 2025 року) щодо індентифікації підпису Ковальової А.А. на первинних документах (договору поставки, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних), не входить до предмета доказування у даній справі. Оскільки відповідно до практики застосування позицій Верховного Суду в аналогічних правовідносинах (наведеною, наприклад, у постанові Касаційного господарського суду від 29 січня 2020 року у справі № 916/922/19) дослідженню підлягає (крім обставин оформлення первинних документів) наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

З боку відповідача відсутні належні так і обґрунтовані докази, які підтверджують той факт, що Ковальова Аліна Анатоліївна зверталась до правоохоронних органів з приводу підробки документів, складених на її ім`я.

Представник відповідача, надав до заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5085 від 26 лютого 2025 року) фотографії та вказує на те, що на них висвітлено факт руйнації приміщення, внаслідок збройної агресії російської федерації, де знаходилося місце торгівлі відповідача (торгова зала, офіс, склад, де зберігався товар та уся документація (електронні носії інформації), безповоротної втрати вказаного майна та документації, в тому числі і договори з контрагентами відповідача.

Військова агресія російської федерації є загальновідомою обставиною, та не потребує доведенню в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Місто Купянськ (з), селище міського типу Купянськ-Вузловий (з) з 27 лютого 2022 року був тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації. Надалі, 10 вересня 2022 року Збройні сили України звільнили місто від російських окупантів.

Суд розглянув та дослідив додані представником відповідача фотографії до заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5085 від 26 лютого 2025 року) та зазначає наступне.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять данні про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, суд зазначає, що додані представником відповідача фотографії не несуть жодної змістовної інформації, а саме: не мають в своєму змісті жодної територіальної та часової прив`язки до того місця; з їх даних не можливо встановити достовірні дані, які мають відношення до розгляду цієї справи, у зв"язку з чим, ці докази є такими, що не відповідають вимогам статті 91 Господарського процесуального кодексу України, тому не можуть бути прийняти судом в якості належних та допустимих доказів.

Інших доказів, які свідчили про заподіяння ОСОБА_1 майнової шкоди, як громадянину України, у наслідок збройної агресії російської федерації, зокрема, акту про пошкодження, актом обстеження житла, матеріалів технічної інвентаризації, що засвідчують факт пошкодження, знищення майна, або довідки органів внутрішніх справ, акту про пожежу або офіційні висновки інших установ або організацій, які уповноважені засвідчувати факт пошкодження, знищення майна, тощо. Таких доказів відповідачем надано до суду не було.

Водночас, господарська операція, яка слугує підставою цього позову, склалась по даті договору поставки - 11 червня 2021 року, тобто задовго до 24 лютого 2022 року та початку повномасштабного вторгнення на територію України. В судовому засіданні представник відповідача не заперечив факту здійснення його клієнтом ( ОСОБА_1 ) підприємницької діяльності та вчинення в її межах господарських операції.

Призначення експертизи та зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав порушує розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу є порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, прийнятої Радою Європи 4 листопада 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідачем не доведено наявності сукупності умов, передбачених статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, які можуть слугувати підставою для призначення експертизи, оскільки спір у даній справі стосується наявності чи відсутності обов`язку сплати заборгованості за товар (що не потребує спеціальних знань), суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність клопотання відповідача про призначення по справі судової експертизи, в зв`язку із чим, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи (вх. № 2311 від 28 січня 2025 року) необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 13, 42, 99, 100, 177, 182, 232-236 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення експертизи (вх. № 2311 від 28 січня 2025 року) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повну ухвалу складено 18 березня 2025 року.

Суддя В.С. Юрченко

справа № 922/3618/24