ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/60/22(918/38/25)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом ліквідатора арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича

до відповідача ОСОБА_1

про визнання договору недійсним та стягнення в розмірі 890 500, 00 грн

в межах справи

за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

про банкрутство

Секретар судового засідання Оліфер С.М.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор арбітражний керуючий Саутенко Сергій Олегович звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення заборгованості в розмірі 890 500, 00 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.01.2025 справу №918/60/22(918/38/25) передано на розгляд судді Горплюку А.М. на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку з перебування у провадженні судді справи №918/60/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс".

Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом сплати судового збору в розмірі 13 108,40 грн.

29.01.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору в розмірі 13 108,40 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.02.2025.

Ухвалою суду від 18.02.2025 розгляд справи по суті відкладено на 13.03.2025.

В судове засідання 13.03.2025 позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судове засідання 13.03.2025 відповідач також не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою на поштовому конверті "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Господарський суд зазначає, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

За приписами ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відтак, враховуючи неявку учасників справи, суд зазначає, що датою ухвалення рішення є дата складання повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 року у справі №918/60/22 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (, місцезнаходження: 34530, Рівненська обл., с. Кричильськ, вул. Шевченка, буд. 623) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 216 від 20.02.2013 року).

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Арбітражний керуючий Саутенко С.О. звертаючись з позовом зазначив, що в ході ліквідаційної процедури у справі №918/60/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" йому стало відомо, що ФОП Подольський Борис Овсійович має заборгованість перед боржником в сумі 890 500,00 грн, посилаючись на наступні обставини.

04 січня 2021 року між ТОВ "Вест Активс" (Замовник) та фізичною особою - підприємцем Подольським Борисом Овсійовичем (Виконавець) було укладено Договір про надання юридичних послуг № 04/01/2021 (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Виконавець за завданням (дорученням) Клієнта, котре має бути погоджено та підписано Сторонами, відповідно до положень даного Договору та для надання правової допомоги/юридичних послуг, згідно питання, котре передбачено п. 1.1. даного Договору, надає останньому юридичні послуги.

Відповідно до п. 3.5.6. Договору, Замовник зобов`язується підписати з Виконавцем акт приймання-передачі наданих послуг та сплатити йому Винагороду у розмipi, строки та порядку, що встановлені цим Договором.

За результатами надання правової допомоги/юридичних послуг Клієнту, Виконавець складає, на вимогу Клієнта, звіт про виконанні роботи, який разом з рахунком на оплату юридичних послуг направляється поштою (або передається особисто) Клієнту. Звіт про виконані роботи повинен містити: дату надання послуг; опис кожної послуги; кількість годин, витрачених на надання послуги; погодинну ставку Виконавця, який надав послугу (у випадку здійснення оплати на підставі погодинних ставок); суму витрат, понесених Виконавцем у зв`язку з наданням правової допомоги/юридичних послуг (п. 4.6. Договору).

Відповідно до п. 4.12. Договору, момент виконання Виконавцем обов`язків по даному Договору та надання належним чином правової допомоги/юридичних послуг згідно Завдання (доручення) (завдань (доручення) Клієнта, є момент підписання Сторонами Акту приймання-передавання наданих послуг.

Згідно з п. 5.1. та 5.2. Договору, вартість послуг Виконавця (надалі "Винагорода"), згідно умов даного договору, обумовлюється Сторонами у Завданні (дорученні) Клієнта, який є додатком до цього Договору. Для розрахунку вартості послуг Виконавець веде погодинний облік на виконання кожного завдання. Погодинна ставка складає 4 200,00 (чотири тисячі двісті грн, 00 коп.) грн.

Оплата послуг Клієнтом має відбутись протягом 90 банківських днів, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання наданих послуг.

Так, ТОВ "Вест Активс", з посиланням на Договір № 04/01/2021, було здійснено оплату на користь ФОП Подольського Б.О. у загальній сумі 890 500,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 5079 від 06.01.2021 року на суму 30 000,00 грн, № 5088 від 13.01.2021 року на суму 200 000,00 грн, № 5103 від 19.01.2021 року на суму 215 000,00 грн, № 5137 від 29.01.2021 року на суму 3 500,00 грн, № 5139 від 02.02.2021 року на суму 10 000,00 грн, № 5176 від 24.03.2021 року на суму 60 000,00 грн, № 5181 від 26.03.2021 року на суму 42 000,00 грн, № 5187 від 26.03.2021 року на суму 30 000,00 грн, № 5197 від 31.03.2021 року на суму 30 000,00 грн, № 5212 від 08.04.2021 року на суму 150 000,00 грн, № 5281 від 30.04.2021 року на суму 100 000,00 грн, № 5292 від 11.05.2021 року на суму 20 000,00 грн.

Звертаючись з позовом арбітражний керуючий дійшов до висновку, що боржник виконав майнові зобов`язання за даним Договором раніше встановленого строку, оскільки відповідно до п. 5.2. Договору, оплата послуг Клієнтом має відбутись протягом 90 банківських днів, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання наданих послуг.

Проте, Сторонами не було підписано жодного Акту прийому-передачі наданих послуг, у яких визначались вартість послуг, обсяг виконаних робіт тощо, що свідчить про те, що послуги Виконавцем взагалі не надавались.

Таким чином, Саутенко С.О. зазначає, що не зрозуміло на якій підставі керівником ТОВ "Вест Активс" було перераховано ФОП Подольському Б.О. грошові кошти за період з 06.01.2021 року по 11.05.2021 року у розмірі 890 500,00 грн.

Також вказує, що на момент укладення даного Договору та сплати грошових коштів на рахунок ФОП Подольського Б.О., за даними бухгалтерського обліку у ТОВ "Вест Активс" за період з 06.01.2021 року по 11.05.2021 року виникла кредиторська заборгованість у розмірі 69 475 967,12 грн, а саме:

1. ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод", Договір поставки № Д-ВА-20-00699 від 12.02.2020 року, сума заборгованості 6 882 819,35 грн, дата виникнення заборгованості - 01.02.2021;

2. ТОВ "Украгропротект", Договір поставки № /1 від 12.02.2022 року, сума заборгованості 3 601 724,31 грн, дата виникнення заборгованості - 01.02.2021;

3. СТОВ "Таврійська перспектива", Договір про поворотну фінансову допомогу № 77/20 від 14.08.2020 року, сума заборгованості 5 971 503,46 грн, дата виникнення - 14.02.2021;

4. АТ "Банк Альянс", Договір про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 20-027/ЮК від 14.02.2020 року, сума заборгованості 53 019 920,00 грн, дата виникнення - 13.02.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 року у справі №910/16697/20 стягнуто заборгованість з ТОВ "Вест Активс" на користь МПП Фірма "Ерідон" у розмірі 3 561 778, 37 грн.

Отже, арбітражний керуючий стверджує, що ТОВ "Вест Активс" передчасно та безпідставно сплатило грошові кошти ФОП Подольському Б.О., оскільки Договором не передбачено передплати за послуги, а навпаки, передбачено, що оплата послуг має відбутись протягом 90 банківських днів, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання наданих послуг, чого не відбулось.

Також, на момент укладення Договору була наявна кредиторська заборгованість у сумі 73 037 745,49 грн, але ТОВ "Вест Активс" здійснювало перерахування грошових коштів за сумнівним Договором, чим поставило під загрозу права кредиторів, та як свідчать матеріали справи № 918/60/22, призвело до невиконання своїх зобов`язань.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (висновки сформовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18).

За змістом ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) a6o утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України .

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнове зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.

Постановою Верховного суду від 07.11.2023 року у справі № 910/13786/16 (910/10994/22) зазначено, що: "Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі №21/89б/2011(913/45/20)".

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до положень постанови Верховного Суду від 19.07.2023 року у справі № 912/3751/19: "Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Висновок, викладений в пункті 5.29 постанови від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, Об`єднана палата у згаданій постанові уточнила висновок, викладений в раніше ухваленій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20 таким чином: "Позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом.

Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.

Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача".

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Для ефективного захисту прав боржника арбітражний керуючий, ліквідатор ТОВ "Вест Активс" звернувся з двома позовними вимогами визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, оскільки ці вимоги забезпечать поновлення порушених прав.

Отже, судом встановлено, що боржник виконав майнові зобов`язання за даним Договором раніше встановленого строку, що порушує умови п. 5.2. Договору, оскільки оплата послуг Клієнтом має відбутись протягом 90 банківських днів, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання наданих послуг.

Також судом встановлено, що сторонами не було підписано жодного Акту прийому-передачі наданих послуг, у яких визначались вартість послуг, обсяг виконаних робіт тощо, що свідчить про те, що послуги Виконавцем взагалі не надавались.

Акт наданих послуг це первинний документ, який відображає факт виконання надання послуг та конкретні види робіт/послуг, які були надані з зазначенням їх вартості та терміну виконання. Саме акт фіксує той факт, що виконавець належним чином виконав умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, не зрозуміло на якій підставі керівником ТОВ "Вест Активс" було перераховано ФОП Подольському Б.О. грошові кошти за період з 06.01.2021 року по 11.05.2021 року у розмірі 890 500,00 грн.

Разом з тим, слід звернути увагу, що при розгляді справ у порядку ст. 42 КУзПБ належить брати до уваги, що дії боржника, щодо прийняття на себе зобов`язань без відповідних майнових дій, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що укладений правочин призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або надмірній заборгованості, до дня відкриття провадження у справі про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період, є сумнівними, ст. 42 КУзПБ встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми.

За таких обставин, беручи до уваги основну мету визнання недійсними правочинів за участю боржника у межах справи про банкрутство - захист інтересів кредиторів, адекватне наповнення ліквідаційної маси та скорочення різниці між розміром ліквідаційної маси і загальним розміром кредиторських вимог, зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що спірний договір укладено боржником у підозрілий період, а боржник взяв на себе зобов`язання без відповідної майнової вигоди, що призводить до неможливості задоволення вимог кредиторів боржника (що є безумовним порушенням прав та майнових інтересів останніх), внаслідок укладення такого договору боржник узяв на себе зобов`язання з оплати без будь яких підтрерджень виконаних робіт на наданих послуг, наведений правочин підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олегович про визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг № 04/01/2021 від 04.01.2021 року та стягнення з Подольського Бориса Овсійовича заборгованість в загальній сумі 890 500, 00 грн підлягають задоволеню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання позову у електронній формі з використанням підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, поніс судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів у загальному розмірі 13 108,40 грн, згідно платіжної інструкції №5395 від 29.01.2025, з яких 2 422,40 грн за позовну вимогу немайнового характеру та 10 686,00 грн за позовну вимогу майнового характеру.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 13 108, 40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 233, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним Договір про надання юридичних послуг № 04/01/2021 від 04.01.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (34530, Рівненська обл., Сарненський р-н, с. Кричильськ, вул. Шевченка, буд. 623, ) та фізичною особою-підприємцем Подольським Борисом Овсійовичем ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з Подольського Бориса Овсійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" (34530, Рівненська обл., Сарненський р-н, с. Кричильськ, вул. Шевченка, буд. 623, ) грошові кошти у розмірі 890 500 (вісімсот дев`яносто тисяч п`ятсот) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 13 108 (тринадцять тисяч сто вісім) грн 40 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 березня 2025 року.

Суддя А.М. Горплюк