ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5354/24

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Шаповалов П.В. на підставі ордеру;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Ісіда» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ексклюзив» про стягнення 490928, 46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Ісіда» (далі по тексту ТОВ «Агрофірма «Ісіда») звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ексклюзив» (далі по тексту ТОВ «Агро ексклюзив») про стягнення заборгованості у загальному розмірі 490 928, 46 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 312 792,10 грн, 3% річних у розмірі 13 061,90 грн, збитків від інфляції у розмірі 29 884,09 грн, штрафу у розмірі 135 190,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання транспортних послуг з перевезення вантажу по території України №2606 від 26.06.2023 в частині оплати вартості наданих позивачем послуг у липні 2023 року.

Ухвалою суду від 12.12.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ТОВ «Агро ексклюзив» було належним чином повідомлено про розгляд даної справи шляхом доставлення всіх ухвал суду до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд».

Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

26.06.2023 між ТОВ «Агрофірма «Ісіда» (Перевізник) та ТОВ «Агро ексклюзив» (Замовник) було укладено договір про надання транспортних послуг з перевезення вантажу по території України №2606, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого в порядку та на умовах визначених даним договором, Замовник доручає, а Перевізник бере на себе зобов`язання за рахунок Замовника виконати послуги перевезення вантажів Замовника по території України. Послуги по даному договору надаються на підставі письмової заявки Замовника, в якій узгоджено умови перевезення, а також заявлено дані щодо вантажу, що перевозиться (згідно з додатком № 1 до даного договору).

Згідно з п. п. 3.1 - 3.3 договору №2606 від 26.06.2023 вартість послуг Перевізника погоджується сторонами та вказується в заявці на перевезення перед кожним окремим перевезенням. Розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України. Всі рахунки Перевізника Замовник зобов`язаний сплатити протягом 3-х банківських днів з дня отримання рахунку та акту за надані послуги перевезення шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Перевізника, вказаний в рахунку на оплату.

За змістом пп. 4.2.2 п. 4.2 договору №2606 від 26.06.2023 у разі несвоєчасної сплати Замовником послуг з перевезень вантажу, Замовник сплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день затримки.

Відповідно до п. 7.1 договору №2606 від 26.06.2023 договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023.

26.06.2023 між сторонами по справі було підписано заявку №1 на перевезення вантажів за договором №2606 від 26.06.2023.

27.06.2023 між ТОВ «Агрофірма «Ісіда» та ТОВ «Агро ексклюзив» було підписано акт наданих послуг №100 до договору №2606 від 26.06.2023, згідно якого ТОВ «Агрофірма «Ісіда» були надані транспортні послуги загальною вартістю 389 631,02 грн.

27.06.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» виставило відповідачу рахунок №18 на суму 195 199,51 грн на оплату послуг перевезення за договором №2606 від 26.06.2023.

27.06.2023 ТОВ «Агро ексклюзив» перерахувало на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 195 199,51 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

03.07.2023 між сторонами по справі було підписано заявку №2 на перевезення вантажів за договором №2606 від 26.06.2023

03.07.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» виставило відповідачу рахунок №19 на суму 194 431,51 грн на оплату послуг перевезення за договором №2606 від 26.06.2023.

05.07.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» виставило відповідачу рахунок №20 на суму 279 999,30 грн на оплату послуг перевезення за договором №2606 від 26.06.2023.

06.07.2023 ТОВ «Агро ексклюзив» перерахувало на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 279 999,30 грн та у розмірі 194 431,51 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

07.07.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» було складено акт наданих послуг №101 до договору №2606 від 26.06.2023, згідно якого позивачем були надані відповідачу послуги перевезення, вартість яких становить 592 791,40 грн. Вказаний акт з боку ТОВ «Агро ексклюзив» підписаний не був.

07.07.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» склало податкову накладну №2 у зв`язку з наданням ТОВ «Агро ексклюзив» транспортних послуг загальною вартістю 312 792,10 грн.

12.07.2023 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» виставило відповідачу рахунок №21 на суму 312 792,10 грн на оплату послуг перевезення за договором №2606 від 26.06.2023.

Згідно складеного ТОВ «Агрофірма «Ісіда» акту звірки розрахунків за 2023 за договором №2606 від 26.06.2023 заборгованість ТОВ «Агро ексклюзив» станом на 31.12.2023 складала 312 792,10 грн.

16.01.2024 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» звернулося до ТОВ «Агро ексклюзив» з претензією, відповідно до якої позивач вимагав негайно сплатити заборгованість за договором №2606 від 26.06.2023 у розмірі 312 792,10 грн, а також нараховану позивачем пеню та збитки від інфляції. Претензія № від 16.01.2024 разом з копіями рахунків та актів були 16.01.2024 направлені на юридичну адресу відповідача, що підтверджується листом з описом вкладення та накладною.

12.07.2024 ТОВ «Агрофірма «Ісіда» звернулося до ТОВ «Агро ексклюзив» з претензією №2, відповідно до якої позивач вимагав негайно сплатити заборгованість за договором №2606 від 26.06.2023 у розмірі 312 792,10 грн, а також нараховану позивачем пеню та збитки від інфляції. Претензія №2 від 12.07.2024 разом з копіями рахунків та актів були 14.07.2024 направлені на юридичну адресу відповідача, що підтверджується листом з описом вкладення та накладною.

Направлені позивачем претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

26.06.2023 між ТОВ «Агрофірма «Ісіда» та ТОВ «Агро ексклюзив» було укладено договір про надання транспортних послуг з перевезення вантажу по території України №2606. ТОВ «Агро ексклюзив» згідно заявок №1 від 26.06.2023, №2 від 03.07.2023, які були підписані також позивачем, доручило виконати послуги перевезення вантажів по території України.

На виконання прийнятих на себе зобов`язань ТОВ «Агрофірма «Ісіда» було надано відповідачу послуги перевезення, загальна вартість яких згідно актів наданих послуг №100 від 27.06.2023, №101 від 07.07.2023 становить 982 422,42 грн. Поряд з цим, вартість наданих позивачем послуг була оплачена відповідачем частково на суму 669 630,32 грн, що підтверджується виписками по банківському рахунку позивача.

Господарський суд зазначає, що акт наданих послуг №101 від 07.07.2023 на суму 595 791,40 грн відповідачем підписаний не був. Проте, з огляду на часткову оплату відповідачем послуг за вказаним актом, відсутність будь-яких зауважень або претензій щодо наданих позивачем послуг з боку відповідача, господарський суд доходить висновку, що обставина надання позивачем послуг за вказаним актом на загальну суму 595 791,40 грн є встановленою.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «Агрофірма «Ісіда» позовних вимог в цій частині шляхом присудження до стягнення з ТОВ «Агро ексклюзив» заборгованості у розмірі 312 792,10 грн, яка є різницею між вартістю наданих послуг та сплачених відповідачем грошових коштів.

З посиланням на приписи чинного законодавства, а також умови договору №2606 від 26.06.2023 позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 135 190,37 грн, яка була нарахована на суму основного боргу протягом періоду з 17.07.2023 до 06.12.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд зазначає, що пеня була розрахована позивачем із порушенням строку, визначеного приписами ч. 6 ст. 232 ГК України.

Суд зазначає, що пп. 4.2.2 п. 4.2 договору №2606 від 26.06.2023 передбачено нарахування пені за кожен день затримки. Проте, вказана умова договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати. Позиція суду з даного питання відповідає висновкам, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 20.08.2021 по справі №910/13575/20.

З огляду на викладене господарський суд зазначає, що правильним розміром пені є сума у розмірі 59 752,77 грн, яка була розрахована судом на суму основного боргу протягом періоду з 17.07.2023 до 17.01.2024, що має наслідком часткове задоволення вимог ТОВ «Агрофірма «Ісіда» у названій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України позивачем було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 13 061,90 грн, які були нараховані на суму основного боргу протягом періоду з 17.07.2023 до 06.12.2024; збитки від інфляції у розмірі 29 884,09 грн, нараховані на суму основного боргу з урахуванням показників інфляції за серпень 2023 року жовтень 2024 року. Перевіривши розрахунок ТОВ «Агрофірма «Ісіда», суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення вимог позивача в цій частині позову.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про правомірність часткового задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Ісіда» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ексклюзив» суми основного боргу у розмірі 312 792,10 грн, 3% річних у розмірі 13 061,90 грн, пені у розмірі 59 752,77 грн, збитків від інфляції у розмірі 29 884,09 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ексклюзив» /65007, Одеська область, місто Одеса, вул. Новощіпний ряд, буд. 7/9, офіс 1; ідентифікаційний код 41664407/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Ісіда» /51470, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Булахівка, вул. Центральна, 2 А; ідентифікаційний код 32859594/ суму основного боргу у розмірі 312 792,10 грн /триста дванадцять тисяч сімсот дев`яносто дві грн 10 коп./, 3% річних у розмірі 13 061,90 грн /тринадцять тисяч шістдесят одна грн 90 коп./, пеню у розмірі 59 752,77 грн /п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві грн 77 коп./, збитки від інфляції у розмірі 29 884,09 грн /двадцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири грн 09 коп./, судовий збір у розмірі 4 985,88 грн /чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 88 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 березня 2025 р.

Суддя С.П. Желєзна