У Х В А Л А

17 березня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/172/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову від 27.02.2025 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрна компанія Еко-Парк,

, вул. Дружби, 76, с. Чемер, Чернігівський район, Чернігівська область, 17036;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сквадра,

, вул. Рибальська, 13, оф. 4 , м. Київ, 01011;

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство економіки України

, 01008, м. Київ, вулиця М. Грушевського, 12/2,

про стягнення коштів у розмірі 10 250 167,87 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Аграрна компанія Еко-Парк через підсистему Електронний суд звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сквадра про стягнення 9 633 296,00 грн вартості поставленого неякісного товару, 514 871, 87 грн неустойки, 36 000,00 грн вартості проведених експертиз та 66 000,00 грн часткової оплати ТОВ НIСЕ-ЕКСПЕРТИЗА за проведення товарознавчої експертизи, що усього становить 10 250 167,87 грн.

Ухвалою суду від 28.02.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду: документів, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 123 002,01 грн; доказів направлення відповідачу документів на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.03.2025 відмовлено ТОВ Аграрна компанія Еко-Парк у задоволенні заяви про забезпечення позову від 27.02.2025 у справі №927/172/25.

Ухвалою суду від 04.03.2025, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство економіки України (), підготовче засідання призначено на 02.04.2025.

13.03.2025 від ТОВ Аграрна компанія Еко-Парк надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Сквадра» ( ) у розмірі ціни позову 10 250 167,90 грн та судового збору 123 002,83 грн, які обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Cуд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова КГС ВС від 01.04.2024 у справі №922/5184/23).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

Статями 2, 13 ГПК України визначено, що судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням умов Договору поставки №20230731-1 31.07.2023, укладеного між ТОВ «Аграрна компанія «Еко-Парк» та ТОВ «Скварда» на виконання умов Договору про надання гранту, укладеного між Міністерством економіки України та позивачем, умови якого затверджено Наказом Міністерства економіки України від 15.07.2022 р. № 2109, відповідно до затвердженого Бізнес-Плану, в частині поставки відповідачем неякісного товару в порушення умов Договору щодо якості поставленого товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 9 633 296,00 грн вартості поставленого неякісного товару, 514 871, 87 грн неустойки, 36 000,00 грн вартості проведених експертиз та 66 000,00 грн часткової оплати ТОВ НIСЕ-ЕКСПЕРТИЗА за проведення товарознавчої експертизи, що усього становить 10 250 167,87 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будь - які відомості щодо наявності речових права на рухоме чи нерухоме майно, а також рухоме і нерухоме майно в реєстрах відсутні, статутний капітал відповідно до витягу з ЄДРФОП становить 200 000 грн.

Враховуючи, ігнорування відповідачем письмових вимог про сплату заборгованості та значну суму коштів заборгованості перед позивачем у розмірі 10 250 167,90 грн, яка в разі задоволення позову буде стягнута з відповідача, є всі підстави вважати, що за наявності коштів на його рахунках, відповідач вчинятиме усі можливі необхідні дії для того щоб позбутися коштів і після набрання рішенням законної сили в разі задоволення позову, на рахунках ТОВ «Сквадра» будуть відсутні кошти для стягнення.

Беручи до уваги, що у відповідача відповідно до загальнодоступних реєстрів відсутнє будь-яке рухоме чи не рухоме майно, на яке може бути звернено стягнення і є всі підстави вважати, що грошові кошти наявні на рахунках відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, а тому, є всі підстави накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22 зазначено, що у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №910/3158/20 міститься висновок, що за змістом пункту 1 частини першої статті 137 ГПК, під час розгляду заяви про накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, а тому може застосовуватися в справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (такого висновку дотримується Верховний Суд у постановах: від 15.09.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 16.10.2019 у справі №911/1530/19, 21.08.2020 у справі №904/2357/20, від 25.09.2020 у справі №925/77/20, від 20.09.2022 у справі №916/307/22, від 03.03.2023 у справі №907/269/22).

Розглянувши заяву про забезпечення позову судом встановлено, що ТОВ «Сквадра» не вчинялися дії щодо ремонту, заміни або налаштування поставленої позивачу техніки, кошти за поставку неякісного товару відповідачем не повернуто. Тобто жодних кроків/дій для реального врегулювання спору відповідачем не вчинено - матеріали заяви не містять жодних договорів/угод тощо, належним чином підтверджених доказів з приводу досягнення яких-небудь домовленостей між сторонами.

Таким чином, ТОВ «Сквадра» не здійснює добросовісних дій для врегулювання спору, що свідчить про достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Отже, із врахуванням наданих позивачем до заяви про забезпечення позову доказів, господарський суд погоджується із позивачем, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову 10 250 167,90 грн та судового збору 123 002,83 грн забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Тобто, забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Також, суд бере до уваги, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті, з метою зупинення можливого вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені ч. 1 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження грошових коштів, з метою унеможливлення їх розтрати під час розгляду спору, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 144, 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрна компанія Еко-Парк про забезпечення позову від 12.03.2025 у справі №927/172/25, задовольнити.

2. Накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Еко-Парк» (код ЄДРПОУ 036, Україна, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Чемер, вул. Дружби, 76), які обліковуються на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», код отримувача 43730586, у розмірі ціни позову 10 250 167,90 грн та судового збору 123 002,83 грн.

Ухвала є виконавчим документом у силу статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя В.В. Моцьор