У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

13 березня 2025 року м. Чернігів справа № 927/86/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали за заявою КРЕДИТОРА: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (код 30875436) 17311, с. Калюжинці Прилуцького району Чернігівської області, вул. Незалежності, 51-а
БОРЖНИК: Селянське фермерське господарство «Промінь» (код 14249849) 17560, с. Погреби Прилуцького району Чернігівської області, вул. Шевченка, 2
про відкриття провадження у справі про банкрутство

за участі представників учасників у справі про банкрутство:

від кредитора: Фролков В.А. (в порядку самопредставництва), Підгорний К.Є. адвокат (ордер серії СВ № 1118828 від 05.03.2025)

від боржника: Кенц Р.І. адвокат (ордер серії АМ № 1119518 від 28.02.2025)

Ухвала постановляється після перерви, оголошеної в підготовчому засіданні 13.03.2025 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 13.03.2025, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено скорочену ухвалу.

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (надалі кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Промінь» (надалі боржник).

В обґрунтування поданої заяви кредитор посилається на завдання боржником товариству у період 2021 2024 роки збитків в загальній сумі 12 483 041,83 грн, у т.ч.: 7 806 512,61 грн вартість неотриманого у період 2021-2023 роки врожаю, 1 298 906,58 грн сплачена товариством у період 2021-2024 роки орендна плата та інші обов`язкові платежі, 3 377 622,64 грн вартість вивезеного врожаю 2024 року. На думку товариства, завдання збитків є наслідком того, що протягом 2021-2024 років господарство без згоди чи повідомлення орендаря (заявника) використовувало орендовані земельні ділянки та вирощувало сільськогосподарські культури у власних інтересах; натомість тягар сплати орендної плати та податків ліг на кредитора.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.02.2025 постановлено:

заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» про відкриття провадження у справі про банкрутство залишити без руху;

зобов`язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до господарського суду разом із заявою про усунення недоліків:

- заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Промінь», оформлену з додержанням вимог, передбачених абз. 1 ч. 3 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства;

- докази відправлення Селянському фермерському господарству «Промінь» копії заяви про усунення недоліків та копії належно оформленої заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство;

роз`яснити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», що в разі неусунення всіх недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала суду від 10.02.2025 направлена заявнику до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 10.02.2025 18:15.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 10.02.2025 є такою, що отримана адресатом 11.02.2025.

17.02.2025, у встановлений судом процесуальний строк, через систему «Електронний суд» Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Господарського суду Чернігівської області подані запитувані документи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2025 вказана вище заява була прийнята до розгляду з призначенням підготовчого засідання на 06.03.2025; крім того:

викликано для участі в підготовчому засіданні суду уповноваженого представника Селянського фермерського господарства «Промінь» в якості боржника з одночасним повідомленням останнього про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання;

запропоновано боржнику до дати проведення підготовчого засідання надати до господарського суду та заявнику відзив на заяву про відкриття провадження у справі;

зобов`язано боржника до початку підготовчого засідання суду надати відомості про середньомісячну заробітну плату керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження у справі.

Іншою ухвалою суду від 24.02.2025 постановлено клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів залишити без задоволення.

Ухвала суду від 24.02.2025 була направлена боржнику до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 24.02.2025 21:15.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 24.02.2025 є такою, що отримана адресатом 25.02.2025.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 06.03.2025 підготовчому засіданні боржник не скористався.

При цьому, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2025 постановлено відмовити в задоволенні заяви представника боржника - адвоката Кенца Р.І. про участь в підготовчому засіданні 06.03.2025 в режимі відеоконференції в справі № 927/86/25.

28.02.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 28.02.2025 на заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» про відкриття провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Промінь», яким останнє просить відмовити в її задоволенні в силу приписів ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у зв`язку з наявністю між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Свої заперечення СФГ «Промінь» мотивує тим, що зобов`язання, в яких господарство є боржником перед СТОВ «Батьківщина», відсутні. Відсутні правочини і первинні документи, які підтверджують грошове зобов`язання, адже вони не подані як докази для відкриття провадження у справі про банкрутство. Відсутнє також будь яке судове рішення або інше рішення компетентного органу, яке зобов`язує СФГ «Промінь» виконати грошове зобов`язання перед СТОВ «Батьківщина». Розписка про заборгованість підписана фізичною особою, а не юридичною особою - СФГ «Промінь». СФГ «Промінь» не визнає жодних заборгованостей перед СТОВ «Батьківщина» і кредитор не відображає жодних кредиторських заборгованостей на заявлені суми у своїй фінансовій звітності.

На думку боржника, кредитор не виконав свого обов`язку щодо доведення наявності грошового зобов`язання боржника перед ним, оскільки зі змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство вбачається, що на думку кредитора заборгованість виникла з:

- претензійних вимог щодо самовільного зайняття земельних ділянок від 08.10.2024 р. та від 22.10.2024 р.;

- розрахунку завданих збитків від самовільного захоплення орендованих земельних ділянок від 14.10.2024 р.;

- розписки фізичної особи (яка призначена директором СФГ «Промінь») та підписана фізичною особою, а не представником юридичної особи, директором СФГ «Промінь».

При цьому боржник звертає увагу суду на те, що у розписці громадянин ОСОБА_1 зобов`язується сплатити 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 коп., в той же час кредитор заявляє грошову вимогу у вигляді стягнення збитків в розмірі 12 483 041,83 грн.

Визначення розміру збитків не підтверджено належними та допустимими доказами. Фактично вимога кредитора є вимогою у деліктних правовідносинах, в яких повинне бути судове рішення про стягнення збитків або шкоди. Розмір шкоди розрахований кредитором без застосування спеціальних знань, що суперечить вимогам Закону України «Про судову експертизу».

Додатково СФГ «Промінь» зазначає, що подання кредитором даної заяви має на меті приховані цілі, а саме отримання інформації щодо господарської діяльності СФГ «Промінь» та його фінансового і майнового стану. Така інформація є конфіденційною та відноситься до комерційної таємниці і охороняється законом. Отже подання заяви, на думку боржника, спрямовано на здійснення антиконкурентних дій суб`єкта господарювання, який проводить господарську діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції в одних адміністративно територіальних межах з боржником.

04.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 04.03.2025 Селянського фермерського господарства «Промінь» про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції з використанням системи «EasyCon».

Присутні в підготовчому засіданні повноважні представники Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» заперечили проти даного клопотання.

До початку підготовчого засідання 06.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшли заперечення від 05.03.2025 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» на відзив Селянського фермерського господарства «Промінь».

На думку товариства, господарство належними засобами доказування не спростувало фактів (обставин), викладених у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство, а всі його доводи є лише спотворенням та перекручуванням дійсних обставин справи.

В обгрунтування своєї позиції товариство зазначає, що заявлені ним вимоги є безспірними, оскільки у розписці від 07.06.2024 ОСОБА_1 , як голова та власник СФГ «Промінь», визнав факт існування зобов`язання в розмірі 1 000 000,00 грн за використання у відповідний період часу (2021-2023 роки) земель, які знаходяться в оренді СТОВ «Батьківщина», та самостійно визначив строк виконання зобов`язання до 01 грудня 2024 року. Однак у відповідний строк грошове зобов`язання виконано не було, а тому на думку товариства, господарство тривалий час є неплатоспроможним перед ним щодо сплати коштів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 постановлено:

призначити підготовче засідання на 13 березня 2025 року;

проведення судового засідання здійснити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https://easycon.com.ua/) відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

До початку підготовчого засідання 13.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло уточнення від 13.03.2025 до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство в якому кредитор повідомляє, що сума безспірних вимог становить 1 000 000,00 грн, що вказано самостійно боржником у борговій розписці від 07.06.2024; дану суму товариство просить суд визнати з включенням її до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників учасників у справі про банкрутство, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 30.03.2000, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000153. Основний вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Селянське фермерське господарства «Промінь» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 23.12.1992, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000318. Основний вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Засновником (учасником) та керівником СФГ «Промінь» є ОСОБА_1 .

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) надано визначення таким термінам:

- неплатоспроможність неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки";

- грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентовано статтею 39 КУзПБ.

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:

наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;

відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;

до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Оскільки стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й організаційного та майнового, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (див. постанову Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання документальної обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

При ініціюванні справи про банкрутство наявність боргу підтверджується в порядку, визначеному положеннями статей 74, 76-77 ГПК України, та доказами у такому обсязі, який є необхідним з урахуванням правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. Якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому КУзПБ. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі (частини третя- п`ята статті 39 КУзПБ).

Встановлення факту відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Суди повинні надавати оцінку про наявність спору про право в контексті правовідносин, які виникли саме між боржником та ініціюючим кредитором, а не боржником та іншими кредиторами, оскільки порядок розгляду судових справ у позовному провадженні (яке передбачає вирішення наявного спору про право) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника врегульоване положеннями частини другої статті 7 КУзПБ.

Одним з методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Частиною першою статті 39 КУзПб унормовано, що у підготовчому засіданні здійснюється перевірка господарським судом обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас, зазначена норма КУзПБ не встановлюють обов`язку саме кредитора доводити те, що боржник у справі про банкрутство не має можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав.

Доведення обставин можливості виконати майнові зобов`язання, строк яких настав, покладено саме на боржника (частина третя статті 39 КУзПБ). Водночас, положеннями статті 39 КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок перевіряти можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав.

Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, а також постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог, без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Крім того такий підхід у справі про банкрутство порушує як права кредиторів, так і права боржника.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України. Такими критеріями є: відсутність у будь-якого доказу заздалегідь встановленої сили; кожен доказ має оцінюватися як окремо, так і у сукупності з метою встановлення їх вірогідності та взаємозв`язку.

Водночас суд не наділений на стадії розгляду заяви ініціюючого кредитора правом дослідження та оцінки укладених правочинів на предмет їх фіктивності або на предмет наявності обставин, які свідчать про те, що такі правочини є фраудаторними (фіктивними), оскільки положеннями КУзПБ прямо передбачено "інструменти" (див. статті 42, частину другу статті 61 КУзПБ тощо), які надають учасникам провадження у справі про банкрутство оскаржити такі правочини або притягти винних осіб до відповідальності за їх вчинення та мінімізувати негативний вплив як на окремих учасників провадження у справі про банкрутство, так і на таке провадження вцілому вже після його відкриття.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі. Разом з тим, надаючи оцінку заяві ініціюючого кредитора та поданим з такою заявою документам, суд повинен дотриматися балансу, який унеможливить підміну однієї процесуальної (процедурної) дії, передбаченої КУзПБ, іншою (наприклад, перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство у підготовчому засіданні процедурою розгляду заяви недійсності (фраудаторності) окремого правочину боржника).

Для відмови у відкритті провадження у справі положення частини шостої статті 39 КУзПБ визначають дві можливі підстави:

вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2024 у справі № 911/1005/23.

Законодавець визначив в якості підстави звернення особи (кредитора) до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство наявність заборгованості, тобто наявність порушення щодо виконання грошового зобов`язання.

Щодо моменту виникнення вимог (права вимоги) кредитора (ініціюючого кредитора в цьому випадку) до боржника в площині права неспроможності, слід виходити з того, що боржником є особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання (тобто грошові обов`язки), строк виконання яких настав. Таким чином, моментом виникнення вимоги кредитора як учасника відносин неспроможності, слід вважати саме дату настання строку виконання грошового обов`язку боржника, а не момент вчинення правочину, чи настання іншої підстави, з якої виникає відповідне право як таке.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21.

З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника та інших учасників, ухваленню відповідного рішення суду (відкриття провадження у справі про банкрутство або відмова у відкритті) має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Водночас, правова категорія «спору про право», яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як в процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у складі вимог кредитора, а відтак відсутності можливості, на цій стадії судового провадження, встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

З огляду на викладене, суд враховує сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо правозастосування статті 39 КУзПБ, згідно якої встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

При цьому наявність спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду, може бути виражена у двох формах:

(1) процесуальній (наявності позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора);

(2) матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

За змістом КУзПБ кредитор(и), який(і) звернувся(лися) з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не мають більшого, порівняно з конкурсними кредиторами обсягу процесуальних повноважень, крім тих, які обумовлені самим фактом ініціювання процедури банкрутства. Відтак, вимоги щодо детальної перевірки підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення, також стосуються й вимог кредитора, який звернувся з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2024 у справі № 908/1336/23.

Щодо поняття "спір про право" в розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ суд звертається до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 02.02.2022 у справі № 910/4918/21, згідно з якою спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, яка виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншої і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання, чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може спостерігатися також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Отже, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням, невизнанням або недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. Установлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Законодавство не містить переліку критеріїв для висновку про існування спору про право, який може бути виражений як в процесуальній формі - підтверджуватися судовими актами, так і в матеріально-правовій формі - підтверджуватися юридичними фактами (відповідна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/1922/20, від 24.11.2021 у справі № 902/560/20, від 20.07.2022 у справі № 904/6023/21, від 26.10.2022 у справі № 911/299/21).

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище. Водночас, відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право (висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі N 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх та належних доказів існування та непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (висновок у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 910/862/22.

В заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство кредитор посилався на завдання йому боржником збитків в сумі 12 483 041,83 грн, у т.ч. 7 806 512,61 грн вартість неотриманого у період 2021-2023 роки врожаю, 1 298 906,58 грн сплачена товариством у період 2021-2024 роки орендна плата та інші обов`язкові платежі, 3 377 622,64 грн вартість вивезеного врожаю 2024 року. На думку товариства, завдання збитків є наслідком того, що протягом 2021-2024 років господарство без згоди чи повідомлення орендаря (заявника) використовувало орендовані земельні ділянки та вирощувало сільськогосподарські культури у власних інтересах; натомість тягар сплати орендної плати та податків ліг на кредитора. На підтвердження цих обставин кредитором надано договори оренди землі, відомості щодо нарахування та виплати орендної плати та податків, а також розписку голови СФГ «Промінь», якою боржником визнається сума зобов`язання в розмірі 1 000 000,00 грн.

Як вбачається зі змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та доданих до неї письмових доказів 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені 17 Договорів оренди земельних ділянок загальною площею 47,89 га.

Вказані договори укладені строком на 10 (десять) років. Дата закінчення дії договорів оренди обчислюється від дати їх укладення зазначеної у договорах. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок місцем розташуванням відповідних земельних ділянок значиться Чернігівська область, Прилуцький району, Сухополов`янська сільська рада, за межами населеного пункту с. Білорічиця.

Факт отримання заявником в оренду відповідних земельних ділянок підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі земельних ділянок.

Право оренди земельних ділянок було зареєстровано за товариством 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Як зазначав заявник, боржник протягом 2021-2024 років без згоди чи повідомлення орендаря (СТОВ «Батьківщина») використовував відповідні земельні ділянки, вирощував на них сільськогосподарські культури, тобто використовував їх у власних інтересах.

Надалі СТОВ «Батьківщина» уточнило свої вимоги і просило визнати безспірні вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн, які підтверджуються розпискою від 07.06.2024.

Таким чином, в підготовчому засіданні 13.03.2025 суд, серед іншого, перевіряє обґрунтованість вимог заявника до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн.

В підготовчому засіданні судом було досліджено наданий кредитором оригінал розписки від 07.06.2024. В цьому документі вказано наступне: «Я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий АДРЕСА_1 , зобов`язуюсь сплатити 1 000 000 (один мільйон) гривень за використання земельних ділянок мною, як головою та власником СФГ «Промінь», що знаходяться поблизу с. Боротьба та орендуються ТОВ «Батьківщина» код 30875436.

Період компенсації складає 2021-2023р включно. Оплату зобов`язуюсь здійснити до 01 грудня 2024р.

Врожай 2024року на площі 47,89 га передаю без спору ТОВ «Батьківщина» за виключенням витрат на посів та обробіток що були здійснені мною як головою та власником СФГ «Промінь» що буде укладено окремим актом. Розписка написана власноручно. ОСОБА_1 ».

В підготовчому засіданні 13.03.2025 представник кредитора надав пояснення про те, що вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн є збитками кредитора у формі упущеної вигоди.

Правові підстави та умови відшкодування збитків визначені, зокрема положеннями Глави 3 «Захист цивільних прав та інтересів» Розділу І «Основні положення» Книги першої «Загальні положення», Глави 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» Розділу І «Загальні положення про зобов`язання» Книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України та Главою 25 «Відшкодування збитків у сфері господарювання» Розділу V «Відповідальність за правопорушення у сфері господарювання» Господарського кодексу України.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У пункті 4 частини першої статті 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами частини першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із частиною другою статті 224, частиною першою статті 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 ГПК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

У частині третій статті 623 ЦК України закріплено норму, яка регламентує ціни на товари, роботи, послуги тощо, які використовуються для обчислення збитків, зокрема, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Схожого змісту норми щодо ціни містять частини третя, четверта статті 225 ГК України, яким визначено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

СТОВ «Батьківщина» вказує, що СФГ «Промінь» протиправно використовувало земельні ділянки, які на праві оренди належать саме кредитору, посилаючись на зміст розписки ОСОБА_1 від 07.06.2024 та на умови договорів оренди від 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 між СТОВ «Батьківщина» та фізичними особами.

СФГ «Промінь» проти цього заперечує, вказуючи, що зі змісту розписки вбачається, що земельні ділянки використовувалися ОСОБА_1 , а не фермерським господарством.

Отже, між сторонами існує неоднозначність у частині вирішення питання щодо сторін зобов`язання.

Суд також зазначає, що в розписці від 07.06.2024 ОСОБА_1 вказує про використання земельних ділянок, що знаходяться поблизу с. Боротьба та орендуються СТОВ «Батьківщина».

Однак із поданих кредитором Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які є предметом оренди, вбачається, що місцем розташування відповідних земельних ділянок значиться Чернігівська область, Прилуцький район, Сухополов`янська сільська рада, за межами населеного пункту с. Білорічиця.

Таким чином, з поданих кредитором доказів неможливо встановити факт використання СФГ «Промінь» земельних ділянок, які згідно договорів оренди від 17.05.2021, 27.05.2021, 14.06.2021 передані в користування СТОВ «Батьківщина».

В уточненнях на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство від 13.03.2025 СТОВ «Батьківщина» просить визнати його грошові вимоги до боржника в розмірі 1 000 000,00 грн (знову ж посилаючись на зміст розписки від 07.06.2024). При цьому, розрахунок збитків в такій сумі в уточненнях на заяву не наведений, що позбавляє можливості суд перевірити його.

Також кредитором не наведено належного обґрунтування наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, зокрема, заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що між сторонами існує неоднозначність у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості.

Відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника є матеріально правовою формою вираження наявності спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду.

Таким чином, наведені вище обставини беззаперечно свідчать про наявність між сторонами спору про право в розумінні положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Промінь».

Такий спір повинен розглядатися та вирішуватися господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, а не у підготовчому засіданні у справі про банкрутство.

Відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом (ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства).

Керуючись ст. 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Промінь» (код 14249849).

Копії цієї ухвали надіслати кредитору Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (17311, с. Калюжинці Прилуцького району Чернігівської області, вул. Незалежності, 51-а), боржнику Селянському фермерському господарству «Промінь» (17560, с. Погреби Прилуцького району Чернігівської області, вул. Шевченка, 2) та Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Сухополов`янської сільської ради (17542, с. Сухополова Прилуцького району Чернігівської області, вул.Чернігівська, 32 ()).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повна ухвала складена 18.03.2025.

Дата набрання ухвалою законної сили 13.03.2025.

Суддя А.С.Сидоренко