ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/260/25

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро», м. Новомосковськ Дніпропетровської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агро Груп», с. Петропавлівська Борщагівка Київської області

про про стягнення 30 178,47 грн.,

без виклику представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» (далі по тексту ТОВ «НФМ Агро» через систему «Електронний суд» 17.01.2025 звернувся з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агро Груп» (далі по тексту ТОВ «СП Агро Груп»), в якій просить суд стягнути з ТОВ «СП Агро Груп» на користь ТОВ «НФМ Агро» 30 178,47 грн., з яких

25 611,65 грн. сума основного боргу за Договором постачання запасних частин №Н-344SP-24 від 16.02.2024 за товар, поставлений за видатковою накладною від 16.10.2024 №РН00058005,

1 552,12 грн. пені, нарахованої за сукупний період з 23.10.2024 по 14.01.2025;

1 280,58 грн. штрафної неустойки на підставі п. 6.3 Договору №Н-344SP-24 від 16.02.2024;

852,00 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з листопада по грудень 2024 року,

882,12 грн. 15% річних, нарахованих відповідно до п.6.2 Договору №Н-344SP-24 від 16.02.2024 за період з 23.10.2024 по 14.01.2025.

Позов обґрунтований тим, що позивач ТОВ «НФМ Агро», відповідно до умов Договору №Н-344SP-24 від 16.02.2024, поставив відповідачу ТОВ «СП Агро Груп» товар вартістю 25 611,65 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №РН00058005 від 16.10.2024. ТОВ «СП Агро Груп» не виконав свої зобов`язання з оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню, штраф, інфляційні втрати та проценти річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.01.2025 суд відкрив провадження у справі №911/260/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача ТОВ «СП Агро Груп» подати докази оплати товару, отриманого за видатковою накладною №РН00058005 від 16.10.2024 на суму 25 611,65 грн. (частина 2 ст. 74 ГПК України); невідкладно зареєструвати електронний кабінет юридичної особи ТОВ «СП Агро Груп» (код 44023865) в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Вказану копію ухвали від 22.01.2025 про відкриття провадження у справі, відповідно до вимог процесуального закону, було надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням №590 на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №590, відповідач копію ухвали від 22.01.2025 отримав 30.01.2025.

Гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 14.02.2025.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 18.03.2025 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши позов ТОВ «НФМ Агро» до ТОВ «СП Агро Груп» про стягнення 30 178,47 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

16.02.2024 між ТОВ «НФМ Агро» (постачальник) та ТОВ «СП Агро Груп» (покупець) був укладений договір №Н-344SP-24 постачання запасних частин (далі Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність покупця запасні частини, комплектуючі, масла, мастила і технічні рідини до сільськогосподарської техніки (далі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах цього договору (п.1.1);

- товар за цим договором поставляється окремими партіями, відповідно за специфікаціями, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2);

- якщо інше не визначено у специфікації, поставка здійснюється на умовах EXW ІНКОТЕРМС (склад Постачальника), місце поставки: Чернігівська обл., Ніжинський pайон, смт. Вертіївка, вул. Київська 19 (п.1.5);

- у разі поставки товару без укладення сторонами специфікації як окремого документу, підписана сторонами видаткова накладна щодо такого товару прирівнюється до специфікації (п.1.6);

- якщо інше не визначено у специфікації, датою поставки товару вважається дата підписання (оформлення) постачальником видаткової або товарно-транспортної накладної у місці поставки (п.2.3);

- якщо інше не визначено у специфікації, покупець зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату товару (п.5.1);

- у разі порушення строку оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 15 процентів річних від простроченої суми та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день порушення строку оплати (п.6.2);

- у разі якщо порушення строку оплати триватиме більше 10 календарних днів, покупець зобов`язаний, крім сплати передбаченої Договором пені та інших санкцій, додатково сплатити постачальнику штрафну санкцію у розмірі 5% від простроченої суми (п.6.3);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31 грудня поточного року включно. Якщо за десять днів до закінчення строку дії даного Договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом про розірвання договору, строк дії даного договору вважається кожного разу автоматично продовженим по 31 грудня включно кожного наступного календарного року (п.11.1).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно з положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання договору постачальник поставив, а покупець отримав товар вартістю 25 611,65 грн. за видатковою накладною №РН00058005 від 16.10.2024, яка оформлена належним чином без жодних зауважень, містить підписи та печатки сторін.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інший строк встановлений пунктом 5.1 Договору, відповідно до якого покупець зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату товару, якщо інше не визначено у Специфікації.

Разом із тим, поставка товару за видатковою накладною від 16.10.2024 на суму 25 611,65 грн. відбулась без виконання умови про попередню оплату. При цьому у видатковій накладній від 16.10.2024 №РН00058005, яка підписана та скріплена печатками обох сторін, визначено умову оплати протягом семи днів з моменту отримання товару, а також зазначено, що ця накладна є вимогою на оплату товару у розумінні частини 2 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, строк оплати за поставлений товар за спірною видатковою накладною сплив 23.10.2024, а з 24.10.2024 настало прострочення.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

ТОВ «СП Агро Груп» доказів оплати товару, отриманого за видатковою накладною №РН00058005 від 16.10.2024 на суму 25 611,65 грн., суду не подало, у тому числі на вимогу п.2 ухвали від 22.01.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 25611,65 грн. є документально підтвердженою, законною та такою, яку слід задовольнити повністю.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 552,12 грн., нараховану за сукупний період з 23.10.2024 по 14.01.2025.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що у разі порушення строку оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день порушення строку оплати.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, встановивши вірний період прострочення (24.10.2024 14.01.2025), не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем (23.10.2024 - 14.01.2025), та граничного строку нарахування штрафних санкцій, встановив, що вірно розрахований розмір пені за заявлений період становить 1 533,92 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволено частково.

Крім того, у зв`язку з простроченням оплати товару на строк понад 10 календарних днів позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості, а саме 1280,58 грн.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі якщо порушення строку оплати триватиме більше 10 календарних днів, покупець зобов`язаний, крім сплати передбаченої Договором пені та інших санкцій, додатково сплатити постачальнику штрафну санкцію у розмірі 5% від простроченої суми.

Суд звертає увагу сторін, що одночасне стягнення передбачених договором пені та штрафу, не суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

По-перше, у даному випадку сторонами застосовано два підвиди неустойки, а в межах одного виду відповідальності сторонами може бути застосований різний набір санкцій, про що неодноразово наголошував Верховний Суд. По-друге, таке формулювання сторони погодили у Договорі на підставі вільного волевиявлення, що не суперечить положенням чинного законодавства.

Крім того, стаття 61 Конституції України вміщена у розділі ІІ Конституції «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» відповідно не розповсюджується на господарсько-правову відповідальність юридичних осіб у господарських зобов`язальних правовідносинах.

Суд, перевіривши правильність нарахування штрафу позивачем, встановив, що такий здійснено арифметично вірно, у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена повністю в заявленій сумі.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.6.2 Договору, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 15 процентів річних в сумі 882,12 грн. за період з 23.10.2024 по 14.01.2025 та інфляційні втрати в сумі 852,00 грн., нараховані за період листопад - грудень 2024 року.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Інший розмір процентів річних встановлено у п.6.2 Договору, відповідно до якого у разі порушення строку оплати за товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 15 процентів річних від простроченої суми.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши правильність розрахунку процентів річних, встановивши вірний період прострочення (24.10.2024 14.01.2025), не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем (23.10.2024 - 14.01.2025), встановив, що вірно розрахований розмір процентів річних за заявлений період становить 871,62 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволено частково.

Суд, перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем, встановив, що такий здійснено арифметично вірно та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат має бути задоволена повністю в заявленій сумі 852,00 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «НФМ Агро» частково та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «СП Агро Груп» 25 611,65 грн. основного боргу, 1533,92 грн. пені, 1280,58 грн. штрафу, 871,62 грн. процентів річних та 852,00 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи, що позовна заява була подана через систему «Електронний суд», судовий збір мав бути розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнту згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та сплачений в сумі 2422,40 грн.

У зв`язку з тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, який не здійснив оплату за поставлений товар, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі 2 422,40 грн. повністю.

Суд звертає увагу, що позивач при поданні позовної заяви за платіжною інструкцією від 14.01.2025 №23712 сплатив судовий збір у більшому розмірі, а саме в сумі 3028,00 грн. Позивач не позбавлений права вирішити питання повернення надміру сплаченого судового збору у спосіб звернення до суду з відповідним клопотанням відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Агро Груп» (08129, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, ідентифікаційний код 44023865),

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НФМ Агро» (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кімната 5, ідентифікаційний код 39206071),

25 611,65 грн. (двадцять п`ять тисяч шістсот одинадцять гривень шістдесят п`ять копійок) основного боргу,

1 533,92 грн. (одну тисячу п`ятсот тридцять три гривні дев`яносто дві копійки) пені,

1 280,58 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят гривень п`ятдесят вісім копійок) штрафу,

871,62 грн. (вісімсот сімдесят одну гривню шістдесят дві копійки) процентів річних,

852,00 грн. (вісімсот п`ятдесят дві гривні нуль копійок) інфляційних втрат,

2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх