ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. Справа№ 910/19553/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук Р.М.

від відповідача: Бублик Ю.В.

від третіх осіб: 1 - Вінюков В.М.; 2 - Єременко В.М.;

при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024, повний текст рішення складено 16.10.2024

у справі № 910/19553/23 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946»

до Міністерства юстиції України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Одеської міської ради,

2) Державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка Івана Миколайовича

про визнання протиправним та скасування наказу і зобов`язання вчинити дії

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача за №2336/7 від 04.10.2023;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу позивача за вих. № 47/07-3 від 14.07.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення мотивоване тим, що рішення судів у справі № 916/3698/20 на підставі якого було внесено відомості щодо припинення права власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) скасовані Верховним Судом, після чого запис про право власності територіальної громади в особі Одеської міської ради правомірно поновлено державним реєстратором. На даний час справа № 916/3698/20 не розглянута, а рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 237 від 03.07.2020 на даний час є чинним. Отже, враховуючи, що колегією було встановлено, а судом перевірено, що державним реєстратором Єременко І.M. належним чином було перевірено відомості Державного реєстру прав та документи, які подавались для державної реєстрації прав, а їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації речових прав. Доказів, порушення державним реєстратором Єременко І.M. при прийнятті від 12.06.2023 за № 67983590 вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, позивачем, у порядку передбаченому ГПК України, суду надано не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23, Товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити провадження. Рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язати вчинити дії скасувати. Прийняти нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язати вчинити дії, а саме:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2336/7 від 04.10.2023.

- зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» № вих.№47/07-3 від 14.07.2023.

Судові витрати за розгляд справи в першій та апеляційній інстанції покласти на відповідача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що згідно із відомостей ДРРПІ станом на 12.06.2023 (так само як і на 03.07.2020 р - дату першої реєстрації оспорюваного права) була наявна суперечність між заявленими та зареєстрованими речовими правами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями - є підставою для відмови в державній реєстрації. Натомість державний реєстратор Єременко Іван Миколайович замість того, щоб відмовити у державній реєстрації з підстав, передбачених п. 5, ч. 1 ст. 24 Закону, вчинив відповідну реєстраційну дію.

Скаржник вважає, що оскаржувані реєстраційні дії державного реєстратора Єременка Івана Миколайовича вчинені з порушенням вимог за наявності підстав для відмови в державній реєстрації, визначених в п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону та не у відповідності ст. 26 Закону.

На думку скаржника, дії щодо нової реєстрації права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5 022,0 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 є обмеженням, що призводить до незаконного позбавлення ТОВ «Реставратор-1946» правомочностей права власності на нерухоме майно. В свою чергу Господарський суд міста Одеса без належних на то підстав та нормативного підґрунтя підтверджує законність рішення державного реєстратора, що не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації та призводить до грубого порушення права власності на володіння та розпорядження майна дійсних власників будинку Руссова , що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 , зокрема ТОВ «Реставратор-1946».

Також на думку скаржника, суд першої інстанції проігнорував приписи статті 26 Закону щодо того, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Проте оскаржуване рішенням державного реєстратора, законністю якого погоджується Міністерство юстиції України, було зроблено абсолютно нову реєстрацію права власності на будинок Русова по сул. Садовій 21 в місті Одеса, хоча в 2020 році право власності за третьою особою Одеською міською радою було зареєстровано за номером 52957666 від 03.07.2020 року на підставі якого було внесено до реєстру запис №37161301.

У зв`язку із чим, скаржник, з огляду на приписи ст. 26 Закону, вважає, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято не у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 26 Закону, як того вимагає діюче законодавство, тобто право власності на будинок не відновлено в архівній його складовій, а здійснено абсолютно нову державну реєстрацію права власності із занесенням нових відомостей (постанова ВС по справі №916/3698/20) до державного реєстру речових прав.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, Міністерство юстиції України, у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що Міністерство юстиції України здійснює розгляд скарг у сфері державної реєстрації у межах компетенції, визначеної законом, зокрема, на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, тобто під час розгляду скарг перевіряє правильність оскаржуваних реєстраційних дій та не встановлює або спростовує (не може визнавати чи не визнавати) дійсність правочинів, які стали підставою для набуття чи припинення майнових і корпоративних прав, за винятком, якщо такі правочини є недійсними в силу закону (нікчемними).

Так, за результатами розгляду скарги позивача, Колегією встановлено, що державним реєстратором Єременко Є.М. належним чином було перевірено відомості Державного реєстру прав та документи, які подавались для державної реєстрації прав, оскільки їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації речових прав і на підставі висновку Комісії від 07.09.2023 Міністерством юстиції України було прийнято оскаржуваний наказ від 04.10.2023 № 2338/7, яким було відмовлено у задоволенні скарги позивача. З наведеного вбачається, що Міністерство юстиції України, відмовляючи у задоволенні скарги, діяло в межах своїх повноважень та з дотриманням норм законодавства у сфері державної реєстрації.

Міністерство юстиції України у відзиві на апеляційну скаргу наголошує на тому факті, що оскаржувана реєстраційна дія була проведена саме за результатами розгляду заяви Одеської міської ради, а не в автоматичному порядку у зв`язку з наявністю відповідного судового рішення.

Міністерство юстиції України також звертає увагу на різницю в площі майна: предметом розгляду даної справи є реєстраційні дії щодо майна, загальною площею 5 022 кв.м, в той час, як позивачем наведено декілька різних приміщень площею, значно меншою за те, яка є предметом спору, а її сумарний розмір становить 2960,2 кв.м + вбудоване приміщення майстерні по ремонту годинників (позивачем не вказано розмір цього приміщення).

Також Міністерство юстиції України у відзиві зазначає про те, що предметом розгляду справи № 910/19553/23 є лише наказ Міністерства юстиції України від 04.10.2023 № 2336/7 «Про відмову у задоволенні скарги», який не передбачає вчинення жодних реєстраційних дій, у зв`язку із чим, на думку Міністерства юстиції України, у справі № 910/19553/23 не може бути спору про право, оскільки позовні вимоги заявлені лише до органу державної влади і лише щодо скасування нормативно-правового акту (в даному випадку - наказу Мін`юсту) цього органу, а сам спір про право розглядається в іншій господарській справі № 916/3698/20, в якій вирішується питання чи дійсно Одеська міська рада є власником спірного майна, чи це майно належить іншим особам, у зв`язку із чим у суду наявні підстави для закриття провадження у справі № 910/19553/23.

Викладене вище, на переконання Міністерства юстиції України, свідчить про обрання позивачем неефективного способу захисту, що за сталою практикою Верховного Суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Одеська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 залишити без змін, вказала на те, що рішенням державного реєстратора від 12.06.2023 № 67983590 на підставі постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 916/3698/20 було відновлено право територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 , тобто йдеться лише про повернення речових прав до стану, який існував до набрання законної сили відповідними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 916/3698/20.

Також у відзиві зазначено про те, що постановою від 24.05.2023 у справі № 916/3698/20 направлено на новий розгляд, тобто питання по суті спору судом касаційної інстанції не вирішувалося, а відтак в цілому відсутні правові підстави для застосування інституту повороту виконання. До прийняття остаточного судового рішення у справі № 916/3698/20 та можливого задоволення судом позову ТОВ «Петрекс Плюс» Одеська міська рада залишається законним власником громадської будівлі, відомості про що мають бути відображені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення державного реєстратора від 03.07.2020 № 52957666, яким вперше внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності територіальної громади міста Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ), не було предметом скарги до Міністерства юстиції України, а відтак не є предметом розгляду у даній справі.

У додаткових поясненнях у справі, поданих до суду, Одеська міська рада зазначила про те, що керуючись положеннями абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи те, що постановою Верховного Суду скасовано рішення судів, на підставі яких проведено державну реєстрацію припинення речових прав територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 , Одеська міська рада 24.05.2023 року звернулася із відповідною заявою про державну реєстрацію прав з метою повернення своїх речових прав у стан, що існував до прийняття відповідних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 916/3698/20, натомість рішенням державного реєстратора державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка Івана Миколайовича від 12.06.2023 № 67983590 на підставі постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 916/3698/20 було відновлено право територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 . Таким чином, йдеться виключно про повернення речових прав до стану, який існував до набрання законної сили відповідними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 916/3698/20.

Одеська міська рада зауважує на тому, що у даній справі оскаржується саме наказ Міністерства юстиції України від 04.10.2023 року № 2336/7, а не рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка І.М. від 12.06.2023 № 67983590, яким було відновлено право власності Одеської міської ради на спірний об`єкт нерухомого майна, та не рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка І.М. від 03.07.2020 № 52957666, згідно із яким було проведено первинну державну реєстрацію права власності на цей об`єкт нерухомого майна.

На переконання Одеської міської ради, скасуванням наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 № 2336/7 та подальшим скасуванням Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка І.М. від 12.06.2023 року № 67983590 фактично відбудеться вирішення спору, який, однак, розглядається в іншій справі № 916/3698/20, на користь ТОВ «Реставратор-1946», адже право власності Одеської міської ради на спірний об`єкт нерухомого майна у такому випадку буде припинено, чого і намагається досягти позивач. Тобто, у справі № 916/3698/20 вже не буде чого вирішувати.

Одеська міська рада зазначає, що у спірних правовідносинах вищенаведені норми дозволяли державному реєстратору вчинити лише одну єдину дію - відновити речові права Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 , у стан, що існував до їх припинення на підставі вже скасованих Верховним Судом судових рішень, що і було зроблено державним реєстратором та з правомірністю чого законно та обґрунтовано погодилися Міністерство юстиції України та Господарський суд м. Києва у цій справі.

Державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович у письмовій промові у судових дебатах зазначив про те, що керуючись положеннями абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи те, що постановою Верховного Суду скасовано рішенням судів, на підставі яких проведено державну реєстрацію припинення речових прав територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю, його рішенням від 12.06.2023 № 67983590 на підставі постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 916/3698/20 було відновлено право територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 .

Також державний реєстратор зауважує, що у зв`язку із тим, що програмним забезпеченням ДРРПНМ на той час не було реалізовано можливість внесення відомостей про речові права безпосередньо у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», збереження дати і часу державної реєстрації речових прав, під час проведення державної реєстрації поновлення права власності використано алгоритм дій, який наведено у листі Міністерства юстиції України № 120032/8.4.4/32-22 від 19.12.2022, та проведено державну реєстрацію власності Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 , у тому ж самому розділі за № 101 (а не під іншим номером та в іншому розділі, як помилково зазначив представник скаржника) із зазначенням (збереженням) відомостей про дату і час державної реєстрації набуття речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації на підстав скасованих судових рішень, та наявні в ДРРПНМ, які залишилися незмінними (у ДРРПНМ у розділі № 101 у додаткових відомостях наведено: дата державної реєстрації права: 03.07.2020 15:20:25).

Також державним реєстратором додано слайд-презентацію з відображенням інтерфейсу розділу № 101 програмного забезпечення ДРРПНМ алгоритму дій державного реєстратора у даному випадку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до автоматизованого розподілу справу № 910/19553/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23. Призначено справу № 910/19553/23 до розгляду у судовому засіданні 10.12.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 задоволено клопотання Одеської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі задоволено клопотання Державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка Івана Миколайовича та заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946».

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 та 04.02.2025 оголошувались перерви у розгляді справи № 910/19553/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 до 04.02.2025 та 10.02.2025, відповідно.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміни колегії суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/19553/23 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 10.02.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 та постановити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язати вчинити дії.

Представники відповідача та третіх осіб у судовому засіданні 10.02.2025 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 залишити без змін та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, позивач вказує на те, що він є власником житлових та нежитлових приміщень за адресою: місто Одеса, вулиця Садова 21 , а саме квартир №№ 1 , 3 , 4 , 5 , 6 , 7 , 8, 10 , нежитлового підвального приміщення - магазину і офісного приміщення.

Разом з тим, 03.07.2020 Виконавчий комітет Одеської міської ради прийняв рішення № 237 «Про реєстрації права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобування ( будинок Руссова ), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 » та 03.07.2020 державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком І.М. (третя особа-2) внесено запис про реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою міста Одеси в собі Одеської міської ради (третя особа-1).

У подальшому рішенням Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 у справі №916/3698/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРЕКС ПЛЮС» до Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №237 від 03.07.2020 та припинено право власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ), загальною площею 5 022,00 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Садова 21 .

10.03.2023 державним реєстратором Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченком Євгеном Борисовичем внесено відомості до реєстру щодо припинення права власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ).

Постановою від 24.05.2023 Верховний Суд скасував рішення Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 916/3698/20, а справу № 916/3698/20 передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

12.06.2023 державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іваном Миколайовичем прийняв рішення за №67983590, яким поновив запис про право власності на нежитлове приміщення загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради.

14.07.2023 позивачем на адресу Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації направлено скаргу за вих.№47/07-3 на вказане рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67983590 від 12.06.2023.

За результатами розгляду скарги позивача, центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України складено висновок від 07.09.2023, яким рекомендовано відмовити в задоволенні скарги позивача від 14.07.2023.

На підставі зазначеного висновку відповідачем прийнято рішення, оформлене наказом від 04.10.2023 за № 2336/7, яким відповідно до частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «Реставратор-1946» від 14.07.2023.

Предметом даного позову є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу відповідача за №2336/7 від 04.10.2023 та зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача за вих.№47/07-3 від 14.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії державного реєстратора щодо поновлення реєстрації права комунальної власності територіальної громади міста Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) загальною площею 5 022,0 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 є обмеженням, що призводить до незаконного позбавлення позивача правомочностей права власності на нерухоме майно, а в свою чергу наказом відповідача від 04.10.2023 за №2336/7 підтверджено, що рішення державного реєстратора відповідає законодавству в сфері державної реєстрації, що призводить до порушення права власності на володіння та розпорядження майна дійсних власників будинку Руссова за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21 , зокрема, ТОВ «Реставратор-1946» (позивача).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Разом із цим, компетенція Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав не є безумовною, адже її межі врегульовано статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (закон, тут та надалі, в редакції чинній на момент подання скарги, тобто від 08.06.2023) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Згідно ч.6 та 7 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо:

1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;

2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;

3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав;

4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;

5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;

6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду.

У разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:

1) скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;

3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав усунути допущені ними порушення з визначенням строків виконання такого зобов`язання;

4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч.10 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Процедура розгляду відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами, встановлюються Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (Порядок № 1128).

Пунктом 2 Порядку № 1128 передбачено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Згідно з пунктами 5-6 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня її реєстрації приймає мотивоване рішення про відмову в задоволенні такої скарги на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту чи відповідного територіального органу, погодженої відповідно заступником Міністра чи заступником керівника територіального органу Мін`юсту. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1128 у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.

Пунктом 9 Порядку № 1128 встановлено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 1128 для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Інформація про дату, час і місце засідання колегії, що проводиться після відкладення розгляду скарги або для повторного розгляду скарги у визначених законодавством випадках, не оприлюднюється, якщо колегією не прийнято рішення про інше.

Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.

Відповідно до пункт 12 Порядку № 1128 матеріали скарги у сфері державної реєстрації надаються заінтересованим особам за їх клопотанням для ознайомлення та/або фотографування. Якщо таке клопотання заявлено під час засідання колегії (крім випадку проведення засідання під час воєнного стану), колегія відкладає розгляд скарги на строк, необхідний для ознайомлення з відповідними матеріалами, але не більш як на одну годину.

Під час воєнного стану заінтересована особа має право заявити клопотання про надіслання їй матеріалів скарги в електронній формі на адресу електронної пошти. Мін`юст чи відповідний територіальний орган забезпечує надіслання таких матеріалів протягом трьох робочих днів після отримання клопотання.

Заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

Заінтересована особа, яка повідомляє про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того самого предмета, з тих самих підстав, про які зазначено у відповідній скарзі, такі особи подають колегії засвідчену копію відповідного судового рішення.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Так, позивач зазначає, що він є власником житлових та нежитлових приміщень за адресою: місто Одеса, вулиця Садова 21 , а саме квартир №№1 , 3 , 4 , 5 , 6 , 7, 8, 10, нежитлового підвального приміщення - магазину і офісного приміщення.

Разом з тим, 03.07.2020 Виконавчий комітет Одеської міської ради прийняв рішення № 237 «Про реєстрації права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та міст обування ( будинок Руссова ), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 » та 03.07.2020 державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Єременком І.М. (третя особа-2) внесено запис про реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою міста Одеси в собі Одеської міської ради (третя особа-1).

У подальшому рішенням Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 у справі № 916/3698/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРЕКС ПЛЮС» до Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іван Миколайович задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №237 від 03.07.2020 та припинено право власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ), загальною площею 5 022, 00 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Садова 21 .

10.03.2023 державним реєстратором Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченком Євгеном Борисовичем внесено відомості до реєстру щодо припинення права власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ).

Постановою від 24.05.2023 Верховний Суд скасував рішення Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі № 916/3698/20, а справу № 916/3698/20 передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

12.06.2023 державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Єременко Іваном Миколайовичем прийняв рішення за №67983590, яким поновив запис про право власності на нежитлове приміщення загальною площею 5022 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21 за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради.

14.07.2023 позивачем на адресу Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації направлено скаргу за вих. № 47/07-3 на вказане рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67983590 від 12.06.2023.

За результатами розгляду скарги позивача, центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України складено висновок від 07.09.2023, яким рекомендовано відмовити в задоволенні скарги позивача від 14.07.2023.

На підставі зазначеного висновку відповідачем прийнято рішення, оформлене наказом від 04.10.2023 за № 2336/7, яким відповідно до частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «Реставратор-1946» від 14.07.2023.

Позивач вважає, що вказане рішення прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню і відповідача слід зобов`язати повторно розглянути його скаргу.

Так, позивач у позовній заяві вказує на те, що він є власником об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в будинку Руссова , що підтверджується відомостями Державного реєстру прав, а тому вважає оскаржуване рішення незаконним та просив його скасувати.

Відповідно до висновку колегії від 07.09.2023, яким рекомендовано відмовити в задоволенні скарги позивача від 14.07.2023, з відомостей Державного реєстру прав, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції встановлено, що державним реєстратором Єременком І.М. прийнято оскаржуване рішення, зокрема, на підставі постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 916/3698/20 (надалі - постанова суду), якою скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 28.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 (надалі - рішення судів) у справі № 916/3698/20 та направлено справу № 916/3698/20 на новий розгляд до суду першої інстанції. Постанова суду отримана в результаті взаємодії з Єдиним державним реєстром судових рішень. Крім того, державна реєстрація прав за Одеською міською радою на будинок Руссова проведена на підставі листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 14.05.2020 № 05-01-01949 (надалі - лист) щодо відсутності будинку Руссова на обліку та у сфері управління Фонду державного майна України та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 № 237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на будинок Руссова » (надалі - рішення).

Також колегією було встановлено, що в Державному реєстрі прав містився запис від 03.07.2020 № 37161301 про право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на будинок Руссова , зареєстрований державним реєстратором Єременком І.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 03.07.2020 № 40304860 та доданих до неї документів, зокрема, листа, рішення та технічного паспорту на будинок Руссова від 27.03.2020, виданого Приватним підприємством «Терра-Юг Проект».

На підставі рішення про державну реєстрацію прав від 10.03.2023 № 66729408 державного реєстратора Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича на підставі рішень судів право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на будинок Руссова було припинено.

Відповідно пункту 2 частини третьої статті 10 та статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Пунктом 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Частиною першою статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Абзацом 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що в разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Рішення судів у справі № 916/3698/20 на підставі якого було внесено відомості щодо припинення права власності територіальної громади в особі Одеської міської ради на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування ( будинок Руссова ) скасовані Верховним Судом, після чого запис про право власності територіальної громади в особі Одеської міської ради правомірно поновлено державним реєстратором. На даний час справа № 916/3698/20 не розглянута, а рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 237 від 03.07.2020 на даний час є чинним.

Так, колегією встановлено, що державним реєстратором Єременко І.M. належним чином було перевірено відомості Державного реєстру прав та документи, які подавались для державної реєстрації прав, а їх комплектність, зміст та форма відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації речових прав, водночас, доказів, порушення державним реєстратором Єременко І.M. при прийнятті від 12.06.2023 за № 67983590 вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, позивачем, у порядку передбаченому ГПК України, позивачем надано не було.

Враховуючи викладене та те, що згідно із ч. 6 ст. 37 Закону Міністерство юстиції України приймає рішення про відмову в задоволенні скарги, якщо оскаржуване рішення, відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відмова у задоволенні скарги була правомірною та прийнята внаслідок повного та всебічного розгляду.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на недоведення позивачем наявності підстав для скасування наказу відповідача за № 2336/7 від 04.10.2023, те, що позовна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача за вих. № 47/07-3 від 14.07.2023 є похідною, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника, що проведення державним реєстратором оскаржуваних реєстраційний дій фактично є поворотом виконання рішення є безпідставним і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такі реєстраційні дії були вчинені за заявою Одеської міської ради, а не автоматично на підставі постанови Верховного Суду, а оскаржувані реєстраційні дії відповідали вимогам ч. 3 ст. 26 Закону, на підставі якої і були вчинені.

Колегією суддів апеляційної інстанції враховано те, що відомості про дату і час державної реєстрації набуття речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації на підстав скасованих судових рішень, та наявні в ДРРПНМ, залишилися незмінними, що спростовує доводи скаржника про те, що було зроблено абсолютно нову реєстрацію права власності на будинок Русова по сул. Садовій 21 в місті Одеса.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення та не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Хаджинастасиу проти Греції»).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 у справі № 910/19553/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/19553/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 17.03.2025, зокрема, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун