ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. Справа№ 910/9747/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Гончарова С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024

у справі № 910/9747/24 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 134 729,08 грн

В С Т А Н О В И В :

07.08.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 134 729,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем був переданий вантаж для перевезення, а відповідач зобов`язався його доставити одержувачу. При контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагах вагонів, встановлено недостачу вугілля, що підтверджено комерційними актами №№ 493102/32/212, 493102/33/213, 466707/110, 466707/111, 388103/176, 388103/199, 388103/198, 388103/202, 493102/28/204, 493102/29/205, 388103/151, 493102/19/160, 388103/150, 388103/164, 388103/174, 388103/168, 388103/169, 388103/188, 466707/104, 466707/91, 466707/92, 466707/94, 466707/93, 388103/117, 453105/113, 453105/114, 453105/125, 453105/126, 453105/127, 453105/128, 453105/132, 453105/133, 453105/134, 453105/122 та 388103/103. Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 134 729,08 грн вартості нестачі вугілля.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 134 729,08 грн збитків, 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 та ухваленим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2024, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося 22.11.2024 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 21.11.2024, у якій просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі №910/9747/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а також просив скасувати зазначену ухвалу. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Скаржник стверджує, що судом вже розглядається спір між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо самих обставин справи, скаржник вказує, що залізницею відповідно до ст. 24 Статуту було перевірено правильність відомостей, зазначених відправником (позивачем) у вагонах та встановлено втрату вантажу позивачем, в обґрунтування чого посилається на комерційні акти від 16.11.2023 №493102/33/213, від 16.11.2023 №493102/33/212, від 25.10.2023 №493102/33/204, від 25.10.2023 №493102/33/205, від 01.09.2023 № 493102/19/160 та акти загальної форми. Відтак, позивачем безпідставно включено вагони, зазначені у вказаних актах, до позовних вимог, оскільки акти загальної форми та ці комерційні акти станції-відправлення Добропілля підтверджують факт незбереження вантажу саме відправником.

Крім того, відповідач вважає, що в силу норми ст. 111 Статуту залізниць України, якою передбачені випадки звільнення від відповідальності Залізниці, зокрема, у випадку коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без них, коли таке перевезення дозволено Правилами перевезення вантажів, а зазначене підтверджується матеріалами справи, то залізниця не має відповідати за втрату вантажу.

Додатково відповідач вважав необґрунтованою ухвалу про повернення відзиву без розгляду, оскільки суд помилково не врахував довіреність від 09.07.2024, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А., як доказ повноважень представника відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/9747/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9747/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/9747/24.

09.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9747/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків для надання доказів, що посвідчують повноваження представника регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (довіреності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ісаєнка О.В. від 05.07.2024 за реєстровим №4038) та доказів надсилання апеляційної скарги Акціонерному товариству «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

18.12.2024 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, яка сформована в системі «Електронний суд» 18.12.2024, з доказами направлення апеляційної скарги з доданими до неї документами Акціонерному товариству «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» та доказів, що посвідчують повноваження представника регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Разом з тим, головуючий суддя Тищенко О.В. перебувала у відрядженні та у відпустці. Питання пов`язані з рухом апеляційної скарги вирішується після виходу судді з відпустки.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному та перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.01.2025 у справі №910/9747/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 прийнято справу №910/9747/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Кравчук Г.А. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі №910/9747/24. Не прийнято до розгляду апеляційну скаргу в частині скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 про повернення без розгляду відзиву на позов. Призначено справу до розгляду на 19.03.2025.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 строком на 90 діб, тобто до 09 травня 2025 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/9747/24 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, АТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» завантажувало вугілля кам`яне у вагони та передавало для перевезення Залізниці, зокрема:

- вагони №63813182 в кількості 69850 кг та № 60727484 в кількості 69900 кг по накладній №48985519,

- вагон № 52238144 в кількості 68800 кг по накладній № 48964514,

- вагон № 53187779 в кількості 69800 кг по накладній № 48972301,

- вагон № 60729217 в кількості 69900 кг по накладній № 48837819,

- вагон № 56170079 в кількості 69950 кг по накладній № 48911556,

- вагон № 60685807 в кількості 69500 кг по накладній № 48916498,

- вагон № 61132841 в кількості 69850 кг по накладній № 48921670,

- вагон № 62007703 в кількості 69950 кг по накладній № 48930630,

- вагони № 54780515 в кількості 69900 кг та № 62257316 в кількості 70000 кг по накладній № 48930614,

- вагони № 68704014 в кількості 70850 кг та № 60286408 в кількості 69850 кг по накладній № 48789002,

- вагон № 68569177 в кількості 69000 кг по накладній № 48789259,

- вагон № 61847547 в кількості 70300 кг по накладній № 48809123,

- вагони № 58919432 в кількості 69950 кг, № 52597028 в кількості 69950 кг та № 59953976 в кількості 69900 кг по накладній № 48814743,

- вагон № 65770984 в кількості 69800 кг по накладній № 33146903,

- вагон № 61014726 в кількості 69850 кг по накладній № 48806863,

- вагони №67556969 в кількості 68950 кг та №60233384 в кількості 69950 кг по накладній №48760094,

- вагон № 63026165 в кількості 69850 кг по накладній № 48766943,

- вагон № 63851810 в кількості 69300 кг по накладній № 48760292,

- вагон № 63784060 в кількості 70000кг по накладній № 48712053,

- вагон № 53498259 в кількості 69800 кг по накладній № 48696132,

- вагон № 61787750 в кількості 70500 кг по накладній № 48698435,

- вагони № 60909223 в кількості 69950 кг та № 63180483 в кількості 69850 кг по накладній №48741003,

- вагон № 67860569 в кількості 70800 кг по накладній № 48741177,

- вагон № 63377436 в кількості 69900 кг по накладній № 48741185,

- вагони № 62920806 в кількості 70000 кг, № 63538466 в кількості 69400 кг та № 64703929 в кількості 69900 кг по накладній № 48743512,

- вагон № 68779974 в кількості 71000 кг по накладній № 48743918,

- вагон № 68704584 в кількості 70900 кг по накладній № 48644843.

Згідно накладних №№ 48986103 (48985519), 48986111 (48985519), 48964514, 48972301, 48837819, 46747325 (48911556), 48916498, 48921670, 48930630 (48928683), 48930614, 48789002, 48792311 (48789002), 48789259, 48809123, 48815385 (48814743), 48814743, 33146903 (48843387), 48806863, 48760094, 48766943, 48760292, 48696132, 48698435, 48741003, 48741177, 48741185, 48743512, 48743918 та 48644843 вантаж (у твердому стані), що мав маркування і ущільнення скребковим розрівнювачем п`ять борізд поздовжніх, навантажено та передано для перевезення АТ «Українська залізниця».

Залізниця прийняла у АТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці зазначений вантаж для перевезення і зобов`язалась доставити його одержувачам АТ «ДТЕК Західенерго» та АТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Проте, на станціях АТ «Українська залізниця» було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладних та є меншою, в зв`язку з чим були складені комерційні акти.

Так, нестача вантажу була зафіксована комерційними актами №№388103/103 від 15.07.2023, 388103/117 від 11.08.2023, 388103/149 від 05.09.2023, 388103/150 від 05.09.2023, 388103/151 від 05.09.2023, 388103/164 від 12.09.2023, 388103/168 від 13.09.2023, 388103/169 від 13.09.2023, 388103/174 від 17.09.2023, 388103/176 від 21.09.2023, 388103/188 від 29.09.2023, 388103/198 від 22.10.2023, 388103/199 від 23.10.2023, 388103/202 від 25.10.2023, 466707/91 від 23.08.2023, 466707/92 від 23.08.2023, 466707/93 від 23.08.2023, 466707/94 від 24.08.2023, 466707/104 від 08.09.2023, 466707/110 від 13.11.2023, 466707/111 від 15.11.2023, 453105/113 від 07.08.2023, 453105/114 від 07.08.2023, 453105/122 від 17.08.2023, 453105/125 від 18.08.2023, 453105/126 від 18.08.2023, 453105/127 від 18.08.2023, 453105/128 від 18.08.2023, 453105/132 від 21.08.2023, 453105/133 від 21.08.2023, 453105/134 від 21.08.2023, 493102/19/160 від 01.09.2023, 493102/28/204 від 25.10.2023, 493102/29/205 від 25.10.2023, 493102/32/212 від 16.11.2023, 493102/33/213 від 16.11.2023 та актами загальної форми ГУ-23.

З врахуванням норми природної втрати вартість нестачи вантажу у вагонах склала 134 729,08 грн., а тому позивач стверджує, що відповідач має відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу у вказаній сумі.

Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Абзацами першим ст. 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Отже, для виконання перевезень вантажу позивача, а саме, кам`яного вугілля, позивачем було складено накладні із зазначенням необхідних відомостей для перевезення, в тому числі і вагу вантажу, та в подальшому передано відповідачеві для перевезення.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Водночас, на станції відправлення вантаж був прийнятий відповідачем до перевезення без зауважень, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів та вантажу.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, доказів того, що залізницею при прийняті вантажу до відправлення було перевірено правильність відомостей в накладних щодо фактичної маси вантажу у вагонах №№ 63813182, 60727484, 52238144, 53187779, 60729217, 56170079, 60685807, 61132841, 62007703, 54780515, 62257316, 68704014, 60286408, 68569177, 61847547, 58919432, 52597028, 59953976, 65770984, 61014726, 60233384, 67556969, 63026165, 63851810, 63784060, 53498259, 61787750, 60909223, 63180483, 67860569, 63377436 , 62920806, 63538466, 64703929, 68779974, 68704584 та встановлено її невідповідність не подано.

Пунктом 52 Статуту залізниць України встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, по прибуттю на станціях Зелене поле та Ігрень Придніпровської залізниці, Бурштин Львіської залізниці, Добропілля Донецької залізниці у зазначених нижче вагонах виявлено недостачу вантажу, про що складено наступні комерційні акти.

У комерційному акті № 466707/110 від 13.11.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 52238144 за накладною № 48964514 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 850 кг.

У комерційному акті № 466707/111 від 15.11.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 53187779 за накладною № 48972301 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1550 кг.

У комерційному акті № 388103/174 від 17.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 58919432 за накладною № 48815385 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2350 кг.

У комерційному акті № 388103/168 від 13.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 52597028 за накладною № 48814743 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1300 кг.

У комерційному акті № 388103/169 від 13.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 59953976 за накладною № 48814743 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1000 кг.

У комерційному акті № 388103/188 від 19.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 65770984 за накладною № 33146903 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3750 кг.

У комерційному акті № 388103/176 від 21.09.203 зазначено, що по прибутті вагону № 60729217 за накладною № 488378197 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа 1350 кг.

У комерційному акті № 388103/199 від 23.10.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 56170079 за накладною № 46747325 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1350 кг.

У комерційному акті № 388103/198 від 22.10.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 60685807 за накладною № 489164988 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1600 кг.

У комерційному акті № 388103/202 від 25.10.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 61132841 за накладною № 48921670 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1500 кг.

У комерційному акті № 493102/28/204 від 25.10.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 62007703 за накладною № 48930630 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 800 кг.

У комерційному акті № 493102/29/205 від 25.10.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 54780515 за накладною № 48930614 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1200 кг та у вагоні 62257316 за накладною № 48930614 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 700 кг.

У комерційному акті № 453105/113 від 07.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 53498259 за накладною № 48696132 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1500 кг.

У комерційному акті № 453105/114 від 07.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 61787750 за накладною № 48698435 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1700 кг.

У комерційному акті № 453105/125 від 18.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 60909223 за накладною № 48741003 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 800 кг.

У комерційному акті № 453105/126 від 18.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63180483 за накладною № 48741003 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 700 кг.

У комерційному акті № 453105/127 від 18.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 67860569 за накладною № 48741177 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1000 кг.

У комерційному акті № 453105/128 від 18.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63377436 за накладною № 48741185 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 750 кг.

У комерційному акті № 453105/132 від 21.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 62920806 за накладною № 48743512 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1900 кг.

У комерційному акті № 453105/133 від 21.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63538466 за накладною № 48743512 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 950 кг.

У комерційному акті № 453105/134 від 21.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 64703929 за накладною № 48743512 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1250 кг.

У комерційному акті № 453105/122 від 17.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 68779974 за накладною № 48743918 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3100 кг.

У комерційному акті № 466707/104 від 08.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63813182 за накладною № 48806863 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2300 кг.

У комерційному акті № 493102/32/212 від 16.11.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63813182 за накладною № 48986103 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 900 кг.

У комерційному акті № 493102/33/213 від 16.11.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 60727484 за накладною № 48986111 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 900 кг.

У комерційному акті № 388103/103 від 15.07.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 68704584 за накладною № 48644843 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 3250 кг.

У комерційному акті № 466707/91 від 23.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 60233384 за накладною № 48760094 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1050 кг.

У комерційному акті № 466707/92 від 23.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 67556969 за накладною № 48760094 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1000 кг.

У комерційному акті № 466707/94 від 24.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63026165 за накладною № 48766943 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2050 кг.

У комерційному акті № 466707/93 від 23.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63851810 за накладною № 48760292 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1400 кг.

У комерційному акті № 388103/151 від 05.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 68704014 за накладною № 48789002 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1400 кг.

У комерційному акті № 493102/19/160 від 01.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 60286408 за накладною № 48792311 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 900 кг.

У комерційному акті № 388103/150 від 05.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 68569177 за накладною № 48789259 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 1450 кг.

У комерційному акті № 388103/164 від 12.09.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 61847547 за накладною № 48809123 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2300 кг.

У комерційному акті № 388103/117 від 11.08.2023 зазначено, що по прибутті вагону № 63784060 за накладною № 48712053 при перевірці маси вантажу виявлено менше документа на 2250 кг.

При цьому, в комерційних актах зазначено про виявлені заглиблення над люками, порушення маркування та навіть сліди ходіння.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема мінеральне паливо.

Згідно з ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості вантажу позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції, згідно яких вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить по накладним: № 48986103 (48985519) - 4 043,59 грн з ПДВ, № 48986111 (48985519) - 4 043,59 грн з ПДВ, № 48964514 - 5 026,46 грн з ПДВ, № 48972301 - 4 736,38 грн з ПДВ, № 48837819 - 4 487,32 грн з ПДВ, № 46747325 (48911556) - 4 504,49 грн. з ПДВ, № 48916498 - 4 552,20 грн з ПДВ, № 48921670 - 4 510,21 грн з ПДВ, № 48930630 (48928683) - 4 300,76 грн з ПДВ, № 48930614 - 4 166,21 грн з ПДВ, № 48789002 - 3 981,08 грн з ПДВ, № 48792311 (48789002) - 3 981,08 грн з ПДВ, № 48789259 - 4 195,32 грн з ПДВ, № 48809123 - 4 994,50 грн з ПДВ, №48815385 (48814743) - 4 646,20 грн з ПДВ, № 48814743 - 4 646,20 грн з ПДВ, №33146903 (48843387) - 4 657,64 грн з ПДВ, № 48806863 - 4 671,48 грн з ПДВ, №48760094 - 4 534,07 грн з ПДВ, № 48766943 - 4 855,14 грн з ПДВ, № 48760292 - 4 486,36 грн з ПДВ, № 48712053 - 5 159,10 грн з ПДВ, № 48696132 - 4 153,80 грн з ПДВ, № 48698435 - 4 594,19 грн з ПДВ, № 48741003 - 5 116,15 грн з ПДВ, №48741177 - 5 116,15 грн з ПДВ, № 48741185 - 4 574,15 грн з ПДВ, № 48743512 - 4 799,35 грн з ПДВ, № 48743918 - 4 539,79 грн з ПДВ, № 48644843 - 4 931,99 грн з ПДВ.

Відповідно до розрахунку позивача, загальна недостача (вартість втраченого вантажу) з урахуванням його природної втрати складає 134 729,08 грн.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України і ст. 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Колегією суддів перевірила наведений позивачем розрахунок розміру вартості втраченого вантажу та погоджується з судом першої інстанції про його обґрунтованість.

В свою чергу, відповідач, не погоджуючись з наведеною позивачем вартістю 1 тони кам`яного вугілля, не навів заперечень щодо проведеного позивачем розрахунку, у тому числі, застосованого коефіцієнта граничного розходження, ціни однієї тони, загальної суми збитків.

Як вже зазначалось, судом встановлено, що на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів та вантажу. Комерційні акти не містять відомостей про те, що вагони, в яких перевозився вантаж, мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу. Залізницею також не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що втрата під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, що в силу норми ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця не має відповідати за втрату вантажу, оскільки нормою зазначеного пункту Статуту чітко визначено, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. Проте, як свідчать комерційні акти, було виявлено заглиблення над люками, порушення маркування та навіть сліди ходіння.

В своїй апеляційній скарзі відповідач вказує, що залізницею відповідно до ст. 24 Статуту було перевірено правильність відомостей, зазначених відправником (позивачем) у вагонах та встановлено втрату вантажу позивачем, в обґрунтування чого посилається на комерційні акти від 16.11.2023 №493102/33/213, від 16.11.2023 №493102/33/212, від 25.10.2023 №493102/33/204, від 25.10.2023 №493102/33/205, від 01.09.2023 № 493102/19/160 та акти загальної форми. Відтак, як вважає вдповідач, позивачем безпідставно включено вагони, зазначені у вказаних актах, до позовних вимог, оскільки акти загальної форми та ці комерційні акти станції-відправлення Добропілля підтверджують факт незбереження вантажу саме відправником.

Проте, такі твердження відповідача не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявні комерційні акти №№493102/19/160 від 01.09.2023, 493102/28/204 від 25.10.2023, 493102/29/205 від 25.10.2023, 493102/32/212 від 16.11.2023, 493102/33/213 від 16.11.2023, але відсутні акти від 16.11.2023 №493102/33/212, від 25.10.2023 №493102/33/204, від 25.10.2023 №493102/33/205, на які посилається відповідач.

Згідно з п. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Разом з тим, як вбачається з комерційного акту №493102/19/160 від 01.09.2023 вантаж був переданий позивачем відповідачеві 28.08.2023, а відповідно до акту №493102/33/213 від 16.11.2023 - 14.11.2023, тобто на момент виявлення нестачі вантажу (заглиблень та порушення маркування) відповідальність за збереження вантажу ніс відповідач.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В свою чергу, відповідачем не надано доказів стягнення з позивача штрафу у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, що також спростовує твердження відповідача, що позивачем допущено незбереження вантажу. При цьому, залізниця не була обмежена в праві перевірити правильність відомостей зазначених в накладних, в тому числі кількість та масу вантажу, що в них зазначені.

Колегією суддів відхиляються доводи скаржника, що судом вже розглядається спір між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодекс України на підтвердження зазначених обставин.

Щодо необґрунтованості ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 про повернення відзиву без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями ч. 2 ст. 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Разом з тим, на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути наведені заперечення, які включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

А тому колегією суддів розглядаються доводи скаржника як заперечення на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024.

Відповідач вважав необґрунтованою зазначену ухвалу про повернення відзиву без розгляду, оскільки суд помилково не врахував довіреність від 09.07.2024, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А., як доказ повноважень представника відповідача.

Згідно з ч. 7 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.

На підтвердження повноважень підписанта апеляційної скарги (Гачак І.О.) надано довіреність у порядку передоручення, виданої 09.07.2024, відповідно до якої Федак Ярослав Андрійович та Кирда Андрій Михайлович на підставі довіреності, виданої 05.07.2024 АТ «Українська залізниця» уповноважують представляти інтереси регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвоката Гачака Івана Осиповича представляти інтереси регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Разом з тим, документи, додані до відзиву на позовну заяву, не містили довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. від 05.07.2024 за реєстровим №4038, якою підтверджується повноваження Федака Я.А. та Кирда А.М. вчиняти ті чи інші дії від імені юридичної особи, зокрема, за своїм підписом видавати довіреності від імені Акціонерного товариства «Українська залізниця» третім особам, що виключило можливість для суду визначити повноваження представника відповідача, що і стало підставою для винесення зазначеної ухвали.

Щодо інших аргументів скаржника колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, колегія судів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач у встановленому законом порядку довів належними і допустимими доказами наявність тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/9747/24 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/9747/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі № 910/9747/24 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/9747/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.А. Кравчук

С.А. Гончаров