ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/50/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Берестейський, 14, ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий перевантажний комплекс Інзерноекспорт (79057, м. Львів, вул. Сельських, буд. 10, )

про стягнення заборгованості за Договором про спільне використання електричних мереж ДП ОМТП від 30.10.2006 № КД-9691 у розмірі 79 172,57 грн., з якої 58 233,48 грн. сума основного боргу, 14 105,34 грн. пеня, 1 473,92 грн. 3 % річних, 5 359,83 грн. інфляційні втрати

Представники:

Від позивача Полубоярова К.В. (в порядку самопредставництва юридичної особи);

Від відповідача не з`явився.

Суть спору.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про спільне використання електричних мереж ДП «ОМТП» від 30.10.2006 № КД-9691 у розмірі 79 172,57 грн., з якої 58 233,48 грн. сума основного боргу, 14 105,34 грн. пеня, 1 473,92 грн. 3 % річних, 5 359,83 грн. інфляційні втрати.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді.

Ухвалою суду від 13.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.02.2025.

Протокольною ухвалою від 10.02.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 10.03.2025.

Заяви по суті. Пояснення та аргументи учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Позовні вимоги із посиланням на статті 15, 16, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, статті 175, 193 Господарського кодексу України, статті 4, 20, 27, 161, 162, 163, 164, 247, 249 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовані неналежним виконання Відповідачем умов Договору про спільне використання електричних мереж ДП «ОМТП» від 30.10.2006 № КД-9691 щодо оплати.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу, згідно із якою, документ в електронному вигляді «Ст.120 Ухвала про повідомлення або виклики» від 12.02.2025 у справі № 916/50/25 (суддя Шаратов Ю.А.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Зерновий перевантажний комплекс «Інзерноекспорт» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 12.02.2025.

Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

30.10.2006 між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» та Відповідачем було укладено Договір про спільне використання електричних мереж ДП «ОМТП» (далі - Договір від 30.10.2006).

В подальшому були укладені Додаткові угоди, а саме: від 13.06.2013 № КД-9691/1, від 12.12.2013 № КД-9691/2, від 31.12.2014 № КД-9691/3, від 12.12.2014 № КД-9691/4, від 04.12.2017 № КД-9691/5, від 21.10.2021 № КД-9691/6.

Відповідно до підпунктів 1.1.1, 1.1.2 пункту 1.1 Договору від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, сторони домовились вчинити наступний правочин: основний споживач забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача. Користувач зобов`язався своєчасно відшкодовувати витрати на електрозабезпечення (витрати за забезпечення технологічної можливості передачі електричної енергії та утримання технологічних електричних мереж), відповідно до умов цього договору.

Згідно із пунктами 7.3, 7.4 Договору від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, оплата користувачем з відшкодування витрат на електрозабезпечення здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого «Акта відшкодування витрат» та виставленого основним споживачем рахунка не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом. Рахунки направляються користувачу на його фактичну адресу рекомендованим листом з повідомленням вказаним в договорі або надаються уповноваженому представнику користувача під підпис.

Пунктом 11.1 Договору від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, встановлено, що цей договір укладається на строк до 31.12.2021, набирає чинності з дня його підписання, скріплення печатками сторін (за наявністю) та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Судом встановлено, що за надану в період з серпня 2023 року по лютий 2024 року електричну енергію Основним споживачем було направлено Користувачу для підписання акти відшкодування витрат на загальну суму 58 233,48 грн. та виставлено для оплати рахунки, а саме:

- серпень 2023: акт № 1779 від 31.08.2023 та рахунок № 560634 від 31.08.2023 на суму 2 332,56 грн. - отримано Користувачем 20.09.2023, що підтверджується повідомленням Укрпошти № 940, акт підписано та скріплено печатками обома Сторонами, рахунок не сплачено;

- вересень 2023: акт № 1858 від 30.09.2023 та рахунок № 560713 від 30.09.2023 на суму 3 147,59 грн. - отримано Користувачем 19.10.2023, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 697, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено;

- жовтень 2023: акт № 1955 від 31.10.2023 та рахунок № 560796 від 31.10.2023 на суму 5 245,98 грн. - отримано Користувачем 22.11.2023, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 516, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено;

- листопад 2023: акт № 2038 від 30.11.2023 та рахунок № 560877 від 30.11.2023 на суму 13 406.40 грн. - отримано Користувачем 19.12.2023, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 745, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено;

- грудень 2023: акт № 2147 від 31.12.2023 та рахунок № 560944 від 31.12.2023 на суму 8 168,22 грн. - отримано Користувачем 16.01.2024, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 200, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено;

- січень 2024: акт № 61 від 31.01.2024 та рахунок № 560056 від 31.01.2024 на суму 5 980,28 грн. - отримано Користувачем 20.02.2024. що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 240, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено;

- лютий 2024: акт № 93 від 29.02.2024 та рахунок № 56013 8 від 29.02.2024 на суму 19 952,45 грн. - отримано Користувачем 20.03.2024, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення № 365, акт без поважних причин залишається не підписаним Користувачем, рахунок не сплачено.

Відповідно до п. 3 додатку № 5 Договору Основний споживач враховуючи умови п. 1 оформлює «Акт відшкодування витрат» та надає їх на узгодження Користувачу. Користувач у впродовж трьох календарних днів зобов`язується повернути погоджений «Акт відшкодування витрат».

У разі не надання погодженого Акту відшкодування витрат у встановлений термін Користувачем, Основний споживач складає додатковий Акт відшкодування витрат, який вважається дійсним при підписанні його двома уповноваженими представниками Основного споживача, та направляється Користувачу на його фактичну адресу вказану в договорі.

На виконання даного пункту Договору поштою на юридичну адресу Користувача 21.05.2024 (лист № 937/19-06-04/Вих від 15.05.2024) Основним споживачем було направлено додаткові Акти відшкодування витрат. Даний лист отримано Користувачем 27.05.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 726.

Листами від 23.06.2023 №1345/19-06-04/Вих (отримано Користувачем 05.07.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 668), від 21.09.2023 №1912/19-06-04/Вих (отримано Користувачем 19.10.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 490), від 26.01.2024 № 170/19-06-04/Вих (отримано Користувачем 02.02.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 239) листом від 28.03.2024 № 623/19-06-04/Вих (отримано Користувачем 16.04.2024. що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 573) та листом від 24.07.2024 № 1345/19-06-04/Вих отримано Користувачем 02.08.2024. що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 393) відповідно, Основний споживач повідомив Користувачу про наявну заборгованість та необхідність її сплати. Однак жодної відповіді від Користувача не надходило.

Отже, акт відшкодування витрат № 1779 від 31.08.2023 підписаний Відповідачем, акти відшкодування витрат № 1858 від 30.09.2023, № 1955 від 31.10.2023, № 2038 від 30.11.2023, № 2147 від 31.12.2023, № 61 від 31.01.2024, № 93 від 29.02.2024 отримані Відповідачем, при цьому відсутні будь-які зауваження по ним. Тобто, послуги вважаються прийнятими в повному обсязі без зауважень.

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників процесу.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми основного боргу.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, з огляду на відсутність доказів оплати Відповідачем за надану в період з серпня 2023р. по лютий 2024р. електричну енергію, у нього наявна заборгованість перед Позивачем на загальну суму 58 233,48 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.5 Договору від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, за внесення платежів, передбачених підпунктом 1 пункту 4.1 Розділу 4 цього договору, з порушенням терміну (строку), користувач сплачує основному споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, за періоди з 21.09.2023 по 25.11.2024 складає суму в розмірі 14 105,34 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, за періоди з 21.09.2023 по 25.11.2024 складають суму в розмірі 1 473,92 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати за Договором від 30.10.2006, в редакції ДУ від 21.10.2021 № 6, за періоди з 01.10.2023 по 31.10.2024 складають суму в розмірі 5 359,83 грн.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою статті 202, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтями 549, 610, 627, 629, частиною першою статті 612, частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, частиною першою статті 193, статтями 73, 74, 75, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 221, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зерновий перевантажний комплекс Інзерноекспорт (79057, м. Львів, вул. Сельських, буд. 10, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Берестейський, 14, ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл. 1, ) 58 233,48 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять три гривні 48 коп.) суму основного боргу, 14 105,34 грн. (чотирнадцять тисяч сто п`ять гривень 34 коп.) пені, 1 473,92 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят три гривні 92 коп.) 3 % річних, 5 359,83 грн. (п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 83 коп.) інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13 березня 2025 р.

Суддя Ю.А. Шаратов