ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа№ 910/8875/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Скрипки І.М.

Мальченко А.О.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Журавель О.В. дов.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 (повний текст складено 21.11.2024) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.12 2024 (повний текст складено 16.12.2024)

у справі №910/8875/24 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 430 368,63 грн,

УСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2025 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2024 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09 грудня 2024 року - без змін.

17 лютого 2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 розгляд заяви призначено на 11.03.2025.

20.07.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі.

25.02.2025 від відповідача надійшли заперечення проти заяви позивача, у яких відповідач посилається на пропуск встановленого законом строку на подання заяви; закінчення строку дії договору про надання правової допомоги 13.11.2024 після підписання відповідного акту наданих послуг в суді першої інстанції; відсутній додаток до договору, яким встановлюється розмір гонорару адвоката та відсутні докази фактичного понесення витрат у заявлені сумі; матеріали справи містять докази підписання адвокатом, але не містять доказів на підтвердження підготовки цих процесуальних документів; заявлена сума в розмірі 15000 грн не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору. Посилаючись на вказані доводи відповідач просить заяву залишити без розгляду, у разі прийняття - залишити її без задоволення, а у разі задоволення - зменшити розмір заявлених вимог на 99,99 відсотків.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви позивача з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, апеляційний господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, у тому числі, судом не вирішено питання про судові витрати.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відзиві на апеляційні скарги позивач зазначив, що очікує понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у орієнтовному розмірі 15000,00грн, докази понесення яких будуть надані в передбачений законом строк.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2025 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2024 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09 грудня 2024 року - без змін.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 4 ст. 116 ГПК України встановлено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

17.02.2025 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Зазначена заява подана 17.02.2025 (понеділок), тобто, враховуючи наведені положення ст.116 ГПК України, в межах встановленого законом п`ятиденного строку, що спростовує відповідні доводи відповідача у запереченнях на заяву.

На підтвердження понесених витрат позивачем до було надано:

- договір №23/1 про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 23.05.2024, укладений між позивачем та адвокатом Мироненком С.С.;

- додаткову угодо від 22.01.2025 до договору №23/1;

- акт наданих послуг від 11.02.2025 на суму 15 000,00 грн;

- рахунок №5 від 11.02.2025 на суму 15000,00 грн

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1657 від 28.03.2017;

- ордер серії АХ №1237962 від 04.02.2025.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а саме, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційних скарг відповідача було відмовлено, пов`язані з розглядом апеляційних скарг витрати мають бути покладені на відповідача у повному обсязі.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно умов договору №23/1 про надання правової допомоги (юридичних послуг) адвокат Мироненко С.С. приймає доручення від клієнта здійснити у встановлені строк на умовах визначених договором надання правової допомоги у всіх справах, судах буд-якої інстанції, територіальності та юрисдикції, а також в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організація, незалежно від форм власності та підпорядкування з метою досягнення бажаного правового результату клієнта (п.1.1).

Пунктом 1.2 зазначеного договору визначено, що подальші доручення на вчинення юридичних дій в інтересах клієнта оформлюються додатковою угодою.

Згідно пункту 1.3 договору за виконання даного договору адвокату сплачується гонорар у розмірі встановленому договором.

У пункті 3.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання, та діє до підписання кінцевого акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Розділом 4 договору визначено, що за виконання договору клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору.

22.01.2025 між позивачем та адвокатом Мироненком С.С. укладено додаткову угоду до договору №23/1 про надання правової допомоги (юридичних послуг), згідно якої адвокат приймає доручення клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах визначених договором надання правової допомоги у господарській справі №910/8875/24 у Північному апеляційному господарському суду.

Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору №23/1 в частині розміру та порядку оплати гонорару за надання послуг / виконання робіт, перелік яких міститься у п.1.4 даної додаткової угоди (п.1.4 додаткової угоди).

У пункті 1.4 додаткової угоди зазначено, що адвокат надає клієнту наступні послуги: складання відзиву на апеляційну скаргу в господарському процесі у справі №910/8875/24, що включає в себе ознайомлення за апеляційною скаргою та додатками до неї, аналіз документів, складання відзиву на апеляційну скаргу із нормативним обґрунтуванням та викладом фактичних обставин. Фіксована оплата - 15000,00 грн.

Отже, позивачем та адвокатом погоджена сума послуг з надання правової допомоги згідно умов договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №23/1 від 23.05.2024 та додаткової угоди від 22.01.2025 становить 15000,00 грн, як фіксований гонорар.

Доводи відповідача про те, що строк дії договору про надання правової допомоги, згідно п.3.1, закінчився 13.11.2024 після підписання відповідного акту наданих послуг в суді першої інстанції, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки акт наданих послуг від 13.11.2024, підписаний позивачем і адвокатом за наслідком розгляду справи в суді першої інстанції, не є "кінцевим актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг)", а додатковою угодою від 22.01.2025 сторони визначили обсяг та вартість робіт/послуг, які будуть надаватись адвокатом під час апеляційного перегляду справи.

11.02.2025 позивачем та адвокатом Мироненком С.С. підписаний акт наданих послуг за договором №23/1 від 11.02.2025, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: складання відзиву на апеляційну скаргу в господарському процесі у справі №910/8875/24, що включає в себе ознайомлення за апеляційною скаргою та додатками до неї, аналіз документів, складання відзиву на апеляційну скаргу із нормативним обґрунтуванням та викладом фактичних обставин. Вартість послуг - 15000,00 грн.

Також адвокатом виставлено рахунок №5 від 11.02.2025 на сплату позивачем 15000,00 грн. В рахунку зазначено, що він є дійсним та підлягає до оплати протягом 10-х робочих днів з моменту виставлення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачу у суді апеляційної інстанції надавав адвокат Мироненко С.С., який діяв на підставі ордеру серії АХ №1237962 від 04.02.2025.

Отже, вказаними доказами підтверджується факт надання адвокатом позивачу правової допомоги при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції на суму 15000,00 грн.

Оскільки позивачем та адвокатом визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб - 15000,00 грн, позивач не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Матеріали справи не містять доказів сплати позивачем вказаних витрат, однак відповідно до правових позицій Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Відповідач скористався правом подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та посилаючись на те, що заявлена сума в розмірі 15000 грн не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору і обсягу виконаної адвокатом роботи, просить зменшити розмір заявлених вимог на 99,99 відсотків.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.04.2023 у справі №910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Зазначені висновки Верховного Суду є сталими та ґрунтуються на аналізі складових часу, необхідного для належного здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта.

Дослідивши поданий позивачем акт наданих послуг, який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у повному обсязі у заявленій сумі 15000,00 грн та стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" про ухвалення додаткового рішення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, місто Київ, пр. Гузара Любомира, будинок 44, ідентифікаційний код: 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (61022, Харківська обл., місто Харків, пр. Правди, будинок 10, кімната 27-Е, ідентифікаційний код: 32951760) - 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна додаткова постанова складена 12.03.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді І.М. Скрипка

А.О. Мальченко