ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5479/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінов С.В., розглянувши матеріали за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ"; (вул. Перемоги, 2С,с-ще Олександрівка, Одеський р-н, Одеська обл., 68091) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорноморська стивідорна компанія" (пр. Миру, буд. 5-Р, каб.14, Чорноморськ, Одеська область, 68001) про стягнення 23257,92 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська стивідорна компанія" про стягнення 23257,92грн., з яких 14590грн. - основна заборгованість, 7170,84грн. - інфляційні та 1497,08 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов оплати за пальне відповідно до видаткової накладної № ТД-0000311 від 19.02.2021 та накладної на передачу карток на пальне №50551 від 19.02.2021.

Ухвалою суду від 20.12.2024 позовна заява залишена без руху.

13.01.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 відкрито провадження у справі. Справу прийнято розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

Як зазначає позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» відповідно до видаткової накладної № ТД-0000311 від 19 лютого 2021 р. та накладної на передачу карток на пальне № 50551 від 19.02.2021 р. поставлено/передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» Дизельне паливо ДП-3-Евро 5 ) (надалі «Товар») на загальну суму 24590,00 грн

Вказаний Товар прийнятий представником ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» , що підтверджується довіреністю № 1 від 19.02.2021 р.

Крім того, позивач стверджує, що кількість, асортимент, ціна та загальна вартість Товару була попередньо узгоджена між Постачальником та Покупцем шляхом надання Товариством рахунку на оплату № ТД-0000123 від 19 лютого 2021 р., згідно якого ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» 02.03.2021 р. було здійснено часткову передоплату Товару у сумі 10000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №113121117 від 02.03.2021р.

Зі змісту видаткової накладної № ТД-0000311 від 19 лютого 2021 р. та накладної на передачу карток на пальне № 50551 від 19.02.2021 р. вбачається, що відповідачем отримано Товар 19 лютого 2021 р., зауваження щодо кількості та якості поставленого Товару відсутні. Таким чином, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» на підставі усної домовленості з ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» передано останньому Товар, що підтверджується відповідними товаросупровідними документами, підписаними зі сторони ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МУСТАНГ» та ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ».

При цьому, позивач зауважує, що оплата поставленого відповідно до видаткової накладної № ТД-0000311 від 19 лютого 2021 р. та накладної на передачу карток на пальне № 50551 від 19.02.2021 р. товару в повному обсязі здійснена відповідачем не була.

02.03.2021 року ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» було здійснено часткову оплату отриманого Товару у розмірі 10000,00 грн. згідно документу № 113121117 від 02.03.2021р.

Таким чином, позивач вважає, що Відповідач неналежно виконав свої зобов`язання, не сплативши грошові кошти за отриманний товар, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у сумі 14590,00 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань Позивачем було нараховано Відповідачу, 7170,84грн. - інфляційні та 1497,08 грн. - 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська стивідорна компанія" про стягнення 23257,92грн., з яких 14590грн. - основна заборгованість, 7170,84грн. - інфляційні та 1497,08 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, в порушення вимог чинного законодавства України та прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати за поставлений товар, Відповідач не здійснив оплату товару .

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чорноморська стивідорна компанія", згідно ст. 181 ГК України було укладено господарський договір у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Позивачем було виконано свої зобов`язання та поставлено товару на загальну суму 24590 грн., які Відповідач визнав.

02.03.2021 року ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» було здійснено часткову оплату отриманого Товару у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №113121117 від 02.03.2021р.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача за отриманий товар у розмірі 14590 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7170,84грн. - інфляційні та 1497,08 грн. - 3% річних.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та не погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрати у розмірі 7170,84грн та 3% річних в розмірі 1497,08грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська стивідорна компанія" (пр. Миру, буд. 5-Р, каб.14, Чорноморськ, Одеська область, 68001, код: 40219529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ-МУСТАНГ" (вул. Перемоги, 2С,с-ще Олександрівка, Одеський р-н, Одеська обл., 68091, код: 41194212) суму основного боргу у розмірі 14 590,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто гривень, 00 копійка), суму інфляційних у розмірі - 7 170, 84 грн (сім тисяч сто сімдесят гривень, 84 копійка). 3% річних у розмірі 1 497, 08 грн. (одна тисяча чотириста дев`яносто сім гривень вісім копійок) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,4 грн.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов