УХВАЛА

13 березня 2025 року

м. Київ

cправа № 925/1240/21

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.

перевіривши касаційну скаргу Корякіна Дмитра Вадимовича

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024

та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025

у справі № 925/1240/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Патріот - Ч»

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна - Агро»

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 відмовлено у задоволенні скарги фізичної особи - підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Левченка В.М. у справі 925/1240/21.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 у задоволенні заяви Корякіна Д.В. про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 по справі №925/1240/21 за нововиявленими обставинами відмовлено повністю; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 по справі №925/1240/21 залишено в силі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Корякін Д.В. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 року та прийняти нове рішення, яким скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 року у справі №925/1240/21 та визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" арбітражного керуючого Левченко В.М. щодо складання 08.08.2023 Акту про визнання аукціону №BRD001-UA-898 від 24.07.2023 таким, що не відбувся та надання таких відомостей для їх внесення до відомостей про проведення аукціону №BRD001-UA-898 в електронній торговій систему "Прозорро. Продажі" та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків; зобов`язати ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" арбітражного керуючого Левченко В.М. відсупити покупцю - ФОП Корякіну Д.В., придбане на аукціоні №BRD001-UA-898 від 24.07.2023, право вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Агрохолдинг 2012" перед ТОВ "Седна-Агро" та передати документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 апеляційну скаргу Корякіна Дмитра Вадимовича на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 року у справі №925/1240/21 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 року у справі №925/1240/21 залишено без змін.

21.02.2025 через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Корякіна Дмитра Вадимовича на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 925/1240/21, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення; ухвалити нове рішення яким скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 року у справі №925/1240/21 та визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" арбітражного керуючого Левченко В.М. щодо складання 08.08.2023 Акту про визнання аукціону №BRD001-UA-898 від 24.07.2023 таким,що не відбувся та надання таких відомостей для їх внесення до відомостей про проведення аукціону №BRD001-UA-898 в електронній торговій систему "Прозорро.Продажі" та на веб-сайтах авторизованих електронних майданчиків; зобов`язати ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" арбітражного керуючого Левченко В.М. відсупити покупцю - ФОП Корякіну Д.В., придбане на аукціоні №BRD001-UA-898 від 24.07.2023, право вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Агрохолдинг 2012" перед ТОВ "Седна-Агро" та передати документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

25.02.2025 через систему «Електронний суд» від Левченко В.М. надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою. Заперечення мотивовано зокрема тим, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 (про відмову у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого) яка в подальшому оскаржувалася за нововиявленими обставинами, відноситься до першої групи судових рішень за висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17. У зв`язку з чим відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України оскаржувані судові рішення не підлягає касаційному оскарженню, оскільки при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку.

26.02.2025 через систему «Електронний суд» від Корякіна Д.В. надійшло клопотання постановити ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. Скаржник зазначає, що оскільки КУзПБ не містить положення про перегляд судових рішень у процедурі банкрутства за нововиявленими обставинами, а тому застосуванню підлягають норми ГПК України. Так відповідно до п.21 частини першої ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

27.02.2025 через систему «Електронний суд» від Левченко В.М. надійшли доповнення до заперечень щодо відкриття касаційного провадження, зокрема щодо врахування позиції Верховного Суду викладеної в ухвалі від 12.11.2024 у справі №922/4571/14, в якій Судом в подібній справі було застосовано правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17.

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Розглянувши касаційну скаргу, Суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги Корякіна Дмитра Вадимовича, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник, які розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні, тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 зробила висновок про те, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи: 1) одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо; 2) друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.

Питання розгляду скарг на дії ліквідатора врегульовано нормами спеціального законодавства (статті 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства), а отже, належить до першої групи питань.

Вирішення першої групи питань врегульовано нормами законодавства з питань банкрутства. Норми чинного ГПК України, як загальні норми процесуального права, підлягають застосуванню у випадках відсутності в законодавстві, що регулює процедуру банкрутства, іншого врегулювання інституту правонаступництва.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Тобто норми процесуального закону можливість касаційного оскарження судових рішень у справі про банкрутство ставлять у пряму залежність від особливостей (випадків), передбачених законодавством про банкрутство.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 слід керуватися приписами ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, якою визначено порядок оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Законодавцем у ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено особливості застосування правил оскарження судових рішень, що ухвалюються місцевими та апеляційними господарськими судами в процесі провадження у справі про банкрутство.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на момент звернення скаржника з касаційною скаргою) у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що підлягають оскарженню.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню окремо, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (які відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Отже, у касаційному порядку у справах про банкрутство не підлягають оскарженню постанови судів апеляційної інстанції, предметом перегляду яких були ухвали судів першої інстанції, постановлені за результатами розгляду скарг на дії арбітражного керуючого, можливість оскарження яких в касаційному порядку не передбачено частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, жодних винятків для перегляду в касаційному порядку рішень суду апеляційної інстанції, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень у процедурі банкрутства, за нововиявленими обставинами вказана норма не містить.

Частинами першою та другою статті 325 ГПК України визначено, що заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Частинами шостою та сьомою статті 325 ГПК України передбачено, що з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Такі ж правила повинні застосовуватися на стадії касаційного перегляду рішень судів, які є результатом розгляду заяв про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень у справі про банкрутство, прийнятих за наслідком розгляду скарг на дії арбітражного керуючого (Ухвала Верховного Суду від 12.11.2024 справа №922/4571/14).

Як вбачається з касаційної скарги, ОСОБА_2 не погоджується з постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025, якою ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 про відмову у задоволені заяви про перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 (прийняту за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого) за нововиявленими обставинами, залишено без змін.

Скаржник просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення яким скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 17.01.2024 року та визнати неправомірними дії ліквідатора ТОВ "Седна-Агро" арбітражного керуючого Левченко В.М., можливість окремого касаційного оскарження якої не передбачена ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, оскільки частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено перегляд в касаційному порядку судових рішень прийнятих за результатами розгляду скарг на дії/бездіяльність арбітражного керуючого, то не підлягає касаційному оскарженню постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 ухвалена за результатами перегляду ухвали Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 про відмову у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами прийнятого за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя статті 3 ГПК України).

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97 проти України" від 21.10.2010).

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги ОСОБА_2 на вказані судові рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 925/1240/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, яке відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає самостійному касаційному оскарженню.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись частинами 1, 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.09.2024 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 925/1240/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Пєсков В.Г.