ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2025р. Справа № 904/5286/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідробуд Лімітед», м. Кагарлик

До: Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області, м. Дніпро

Про: стягнення 3 306 217, 20 грн. (розгляд заяви про видачу дублікату наказу суду та поновлення його строків для пред`явлення до виконання)

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Буханець І.П.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: Нестеченко Д.С.;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.21р. у справі №904/5286/20 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнути з відповідача - Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області на користь позивача ТОВ «Гідробуд Лімітед»: 3 306 217, 20 грн. заборгованості за договором та 49 593, 26 грн. витрат на сплату судового збору. 17.02.21р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.21р. був виданий відповідний наказ, який направлений на адресу стягувача .

06.03.25р. на адресу суду від ТОВ «Гідробуд Лімітед» надійшла заява про видачу дубліката наказу та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, обґрунтована не отриманням стягувачем наказу від суду та введенням на території України воєнного стану, що унеможливило своєчасне звернення з цією заявою до суду.

Ухвалою суду від 10.02.25р. розгляд заяви було призначено на 20.03.25р., про що сторони були повідомлені через їх електронні кабінети. До судового засідання 20.03.25р. з`явився представник позивача, який наполягав на задоволенні заяви, відповідач явку повноважного представника не забезпечив, заперечень проти задоволення цієї заяви від нього не надходило.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) (ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97): кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи (Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції (Стаття 17 (1) Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97): кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст.1). Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав ,що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь. Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93). Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії» заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року). Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Згідно до вимог чинного ГПК України: виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції … У разі вирішення питання про: виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; забезпечення виконання судового рішення; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; звернення стягнення на грошові кошти, що належать третім особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; зупинення виконання (дії) судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження - суд вносить відповідну ухвалу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше двох днів з дня її постановлення у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ст.327).

Відповідно до ст.328 ГПК України: у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.19.4. Перехідних положень ГПК України: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Оскільки суд дійшов до висновку про те, що наказ не був своєчасно пред`явлений стягувачем до виконання з поважних причин, цей строк підлягає поновленню, а тому заява позивача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.327, 328 та п. 19.4. Перехідних положень ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання та відновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.21р. по справі №904/5286/20.

2. Видати дублікат наказу господарського суду Дніпропетровської області 17.02.21р. у справі №904/5286/20.

Суддя Васильєв О.Ю.