ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. м.Київ Справа№ 910/7646/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 11.03.2025:

від позивача: Коваль А.Д.

від відповідача: Ігнатов Н.О. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Житомиробленерго",

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.10.2024 (повний текст складено та підписано 18.11.2024)

у справі №910/7646/24 (суддя ЩЕРБАКОВ С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго"

до Північного міжобласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2024 №60/63-рп/к у справі 393/60/63-рп/к.24 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядження відповідача є незаконним та необґрунтованим, оскільки у Акціонерного товариство "Житомиробленерго" відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Позивач вказував, що Акціонерного товариство "Житомиробленерго" діє виключно в межах норм постанов НКРЕКП, а тому відсутні ознаки порушення передбаченого п.2 ст. 50 та ч.1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії, а отже, на думку позивача, у Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відсутні підстави для винесення розпорядження №60/63-рп/к від 18.04.2024 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач в обгрунтування заперечень проти позову посилався на те, що:

- відповідно до приписів законодавства про захист економічної конкуренції, розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер;

- розпорядження не покладає на позивача ніяких зобов`язань чи заборон, не обмежує ніяким чином його прав та інтересів, не перешкоджає здійсненню його діяльності;

- саме по собі здійснення розгляду Відділенням відповідної справи також ніяким чином не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 у позові відмовлено повністю

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірним розпорядженням відповідачем не встановлено фактів порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а лише виявлено ознаки відповідних порушень. Прийняття спірного розпорядження є процедурним моментом для проведення дослідження Антимонопольним комітетом України, за результатом чого може бути прийнято рішення як про встановлення факту порушення, так і протилежне рішення, що є виключною компетенцією відповідача у справі.

Позивач не визначив жодну юридичну підставу позову, що передбачена статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», фактично позивач оскаржуючи розпорядження про початок розгляду справи заперечує зловживання ним монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії, проте у даному випадку, вчинення відповідного порушення розпорядженням про початок розгляду справи Антимонопольним комітетом України не встановлюється, а є процедурним моментом для проведення дослідження Антимонопольного комітету України.

Видання розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер і не може порушувати прав позивача, оскільки застосування будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51-54 Закону України «Про захист економічної конкуренції», таке розпорядження не передбачає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник наголошував, що суд першої інстанції не звернув увагу, що частину 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з 01.01.2024 викладено у новій редакції, де зокрема вже надано право оскаржити розпорядження органу Антимонопольного комітету України, оскільки дана норма у редакції, яка діяла до 31.12.2023, наділяла правом оскаржити лише рішення органів Антимонопольного комітету України.

Крім того, у позивача взагалі відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які зазначені у спірному розпорядженні, п.2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії, а отже у Антимонопольного комітету України відсутні підстави для винесення розпорядження №60-63-рп/л від 18.04.2024 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Також, скаржник вказував, що до позовної заяви додавалось клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні даного клопотання.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

26.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, в якій останній висловив прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу, відповідач посилався на наступне.

Відділенням було прийнято Розпорядження і розпочато розгляд справи про захист економічної конкуренції на підставі встановлення ознак порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності АТ «Житомиробленерго».

Встановлення відповідних ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції - є виключними повноваженнями органів Антимонопольного комітету України. Перебирання на себе повноважень органів Антимонопольного комітету України іншими державними органами є неприпустимим.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» було передбачено можливість оскарження, зокрема, розпоряджень адміністративних колегій територіальних відділень Антимонопольного комітету України. Так, законодавець дійсно передбачив можливість сторін у справі, зокрема відповідачем, оскаржити розпорядження адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи.

Однак, можливість оскарження розпорядження про початок розгляду справи не змінює правової природи даного нормативно-правового акту. Це підтверджується тим, що з 11.08.2013 в ч. 1-3 статті 37 Закону 2210-III «Про захист економічної конкуренції», якою регулюється питання початку розгляду справи про захист економічної конкуренції, не було внесено жодної зміни, що доводить відсутність змін щодо визначення правової природи розпорядження адміністративної колегії територіального відділення про початок розгляду справи у законодавстві.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Розпорядження № 60/63-рп/к - відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7646/24.

19.12.2024 на виконання ухвали з суду першої інстанції до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7646/24.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 28.01.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго", на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 року - залишено без руху, роз`яснено право протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржнику усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору в сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. за оскарження рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

06.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Житомиробленерго" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останнім долучено платіжну інструкцію #10372448 від 04.02.2025 про оплату судового збору у розмірі 3633 грн. 60 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7646/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24, розгляд справи №910/7646/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 призначено у судовому засіданні 11.03.2025 о 14 год 30 хв.

26.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній висловив прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 - залишити без змін.

04.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (адв. Коваль А.Д.) надійшла заява про участь у судовому засіданні яке призначено на 11.03.2025 об 14 год. 30 хв., у справі №910/7646/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (адв. Коваль А.Д.) про участь у судовому засіданні яке призначено на 11.03.2025 об 14 год. 30 хв., у справі №910/7646/24, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 11.03.2025 з`явився представник позивача (скаржника) - Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (адв. Коваль А.Д.), який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та представник відповідача - Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Ігнатов Н.О.

В судовому засіданні 11.03.2025 представник позивача (скаржника)- Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (адв. Коваль А.Д.) підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 - скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Ігнатов Н.О., проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, і перевірено судом апеляційної інстанції, 18.04.2024 Адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження № 60/63-рп/к «Про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі № 393/60/63-рп/к.24, яким вирішено розпочати розгляд справи у зв`язку з наявністю в діях Акціонерного товариства «Житомиробленерго» ознак порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності АТ «Житомиробленерго».

Аналіз та збір доказів доручено Другому відділу досліджень і розслідувань (п. 2 резолютивної частини розпорядження).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема зазначав, що оскаржуване розпорядження є незаконним та необґрунтованим, оскільки АТ «Житомиробленерго» діє в межах чинного законодавства, відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та не зловживає монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії. Позивач зазначає, що АТ «Житомиробленерго» правомірно діючи на підставі постанови НКРЕКП №1175 від 05.10.2018 року (із внесеними змінами постановою НКРЕКП від 25.08.2021 № 1430), постанови НКРЕКП № 1219 від 26.06.2020 та роз`яснень НКРЕКП за вих. №15538/17.2.1/7-21 від 31.12.2021 року, з початку 2022 року застосовувало до субспоживачів, що отримують електричну енергію на межі балансової належності між основним споживачем та субспоживачем зі ступенем напруги нижче 27,5 кВ, в тому числі і для ТОВ «Малинська фабрика спеціального паперу», тариф на розподіл електричної енергії по другому класу споживання.

Як вбачається зі змісту спірного розпорядження:

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» є єдиним суб`єктом господарювання, яке надавало послуги з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариство «Житомиробленерго».

- між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 28.12.2018 № 12-2. Відповідно до Договору Акціонерне товариство «Житомиробленерго» надає Товариству з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача й облікових базах даних оператора системи.

- Відповідно до додатку № 2 до Договору (паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу») ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача становить 110 кВт.

- Листом від 27.07.2023 № 013/16513 (вх. Відділення від 31.07.2023 № 60-01/2560) Акціонерне товариство «Житомиробленерго» повідомило Відділення, що електроустановки Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» підключені від електричної мережі основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн», який відноситься до споживачів 1 класу напруги.

- Між Приватним акціонерним товариством «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» (основний споживач) та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» (користувач) укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 24.12.2019 № 13/05/2020.

- З додатку № 8 договору від 24.12.2019 № 13/05/2020 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» приєднана до мереж основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» на I класі напруги.

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» повідомило Відділення, що електроустановки Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» підключені до електричної мережі основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн». Точка розподілу визначена між зазначеними суміжними учасниками ринку та зазначена у акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності - в ЗРУ-6 кВ п/ст «Ірша» в комірках № 45, 46, 61 на вихідних контактах трансформаторів струму в сторону кабельних ліній 6 кВ.

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» зазначило, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» є субспоживачем Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» та отримує електроенергію на межі балансової належності з основним споживачем номінальною напругою 6 кВ (нижче 27,5 кВ), що підтверджується актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності, який являється додатком до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, отже і розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії здійснюються за тарифами 2 класу.

- В укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 28.12.2018 № 12-2 відсутні відомості щодо належності Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» до класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги.

- Станом на момент укладання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» від 28.12.2018 № 12-2 та договору укладеного між Приватним акціонерним товариством «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» від 24.12.2019 № 13/05/2020 діяв Порядок № 1052 (в редакції постанови НКРЕКП від 06.09.2019 № 1825), який був обов`язковий для застосування споживачами та учасниками ринку електричної енергії, які уклали договори про розподіл електричної енергії з операторами системи розподілу.

- Із укладеного Договору вбачається відсутність меж балансової належності у Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» з Акціонерного товариства «Житомиробленерго» (оператором системи) безпосередньо у зв`язку з тим, що для Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» здійснюється розподіл електричної енергії Акціонерного товариства «Житомиробленерго» через мережі Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн», якому, у свою чергу, здійснює її розподіл Акціонерне товариство «Житомиробленерго» на межі балансової належності за 1 класом напруги.

- Відповідно до розпорядження НКРЕКП від 18.07.2023 № 191-р АТ «Житомиробленерго» зобов`язано привести у відповідність договірні відносини та внести зміни до договорів споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у паперовому вигляді, зокрема, із Суб`єктами підприємницької діяльності.

- Ущемлення інтересів Суб`єктів підприємницької діяльності, в тому ж числі Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» полягає у неправомірності застосування Акціонерного товариства «Житомиробленерго» тарифу на розподіл електричної енергії по другому класу споживання, який є значно вищим, ніж тариф на розподіл по першому класу споживання.

- Наведені дії Акціонерного товариства «Житомиробленерго» були б неможливими за умови зазнання ним значної конкуренції на ринку, адже у такому випадку споживачі послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариства «Житомиробленерго» мали б можливість обирати між кількома виконавцями таких послуг та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця цих послуг. (150) У випадку ж відсутності конкуренції на відповідному ринку і, як наслідок, відсутності у споживачів альтернативи щодо отримання таких послуг, інакше ніж у Акціонерного товариства «Житомиробленерго», вищезазначені дії призвели до настання негативних для споживачів наслідків, а саме до понесення додаткових фінансових витрат.

- Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Таким чином, відповідачем у справі Відділення №393/6063-рп/к.24 визначено Акціонерне товариство «Житомиробленерго».

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним та скасування Розпорядження Відділення, яким розпочато розгляд справи за ознаками вчинення Акціонерним товариством «Житомиробленерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірним Розпорядженням вирішено розпочати розгляд справи за ознаками вчинення АТ «Житомиробленерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності АТ «Житомиробленерго».

Аналіз та збір доказів в антимонопольній справі №393/6063-рп/к.24 доручено Другому відділу досліджень і розслідувань (п. 2 резолютивної частини розпорядження).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що відповідно до приписів законодавства про захист економічної конкуренції, розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер. Розпорядження не покладає на позивача ніяких зобов`язань чи заборон, не обмежує ніяким чином його прав та інтересів, не перешкоджає здійсненню його діяльності. Відповідач вказує, що саме по собі здійснення розгляду Відділенням відповідної справи також ніяким чином не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення.

Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються Законом України "Про Антимонопольний комітет України", іншими актами законодавства і полягають, зокрема, особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно змісту спірного розпорядження:

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» є єдиним суб`єктом господарювання, яке надавало послуги з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариство «Житомиробленерго».

- між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 28.12.2018 № 12-2. Відповідно до Договору Акціонерне товариство «Житомиробленерго» надає Товариству з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача й облікових базах даних оператора системи.

- Відповідно до додатку № 2 до Договору (паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу») ступінь напруги приєднання на об`єктах споживача становить 110 кВт.

- Листом від 27.07.2023 № 013/16513 (вх. Відділення від 31.07.2023 № 60-01/2560) Акціонерне товариство «Житомиробленерго» повідомило Відділення, що електроустановки Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» підключені від електричної мережі основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн», який відноситься до споживачів 1 класу напруги.

- Між Приватним акціонерним товариством «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» (основний споживач) та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» (користувач) укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 24.12.2019 № 13/05/2020.

- З додатку № 8 договору від 24.12.2019 № 13/05/2020 вбачаєтся, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» приєднана до мереж основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» на I класі напруги.

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» повідомило Відділення, що електроустановки Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» підключені до електричної мережі основного споживача Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн». Точка розподілу визначена між зазначеними суміжними учасниками ринку та зазначена у акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності - в ЗРУ-6 кВ п/ст «Ірша» в комірках № 45, 46, 61 на вихідних контактах трансформаторів струму в сторону кабельних ліній 6 кВ.

- Акціонерне товариство «Житомиробленерго» зазначило, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» є субспоживачем Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» та отримує електроенергію на межі балансової належності з основним споживачем номінальною напругою 6 кВ (нижче 27,5 кВ), що підтверджується актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності, який являється додатком до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, отже і розрахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії здійснюються за тарифами 2 класу.

- В укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 28.12.2018 № 12-2 відсутні відомості щодо належності Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» до класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги.

- Станом на момент укладання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» від 28.12.2018 № 12-2 та договору укладеного між Приватним акціонерним товариством «Малинська паперова фабрика - Вайдманн» та Акціонерним товариством «Житомиробленерго» від 24.12.2019 № 13/05/2020 діяв Порядок № 1052 (в редакції постанови НКРЕКП від 06.09.2019 № 1825), який був обов`язковий для застосування споживачами та учасниками ринку електричної енергії, які уклали договори про розподіл електричної енергії з операторами системи розподілу.

- Із укладеного Договору вбачається відсутність меж балансової належності у Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» з Акціонерного товариства «Житомиробленерго» (оператором системи) безпосередньо у зв`язку з тим, що для Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» здійснюється розподіл електричної енергії Акціонерного товариства «Житомиробленерго» через мережі Приватного акціонерного товариства «Малинська паперова фабрика - Вайдманн», якому, у свою чергу, здійснює її розподіл Акціонерне товариство «Житомиробленерго» на межі балансової належності за 1 класом напруги.

- Відповідно до розпорядження НКРЕКП від 18.07.2023 № 191-р АТ «Житомиробленерго» зобов`язано привести у відповідність договірні відносини та внести зміни до договорів споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у паперовому вигляді, зокрема, із Суб`єктами підприємницької діяльності.

- Ущемлення інтересів Суб`єктів підприємницької діяльності, в тому ж числі Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинська фабрика спеціального паперу» полягає у неправомірності застосування Акціонерного товариства «Житомиробленерго» тарифу на розподіл електричної енергії по другому класу споживання, який є значно вищим, ніж тариф на розподіл по першому класу споживання.

- Наведені дії Акціонерного товариства «Житомиробленерго» були б неможливими за умови зазнання ним значної конкуренції на ринку, адже у такому випадку споживачі послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності Акціонерного товариства «Житомиробленерго» мали б можливість обирати між кількома виконавцями таких послуг та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця цих послуг. (150) У випадку ж відсутності конкуренції на відповідному ринку і, як наслідок, відсутності у споживачів альтернативи щодо отримання таких послуг, інакше ніж у Акціонерного товариства «Житомиробленерго», вищезазначені дії призвели до настання негативних для споживачів наслідків, а саме до понесення додаткових фінансових витрат.

- Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Таким чином, відповідачем у справі Відділення №393/6063-рп/к.24 визначено Акціонерне товариство «Житомиробленерго».

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним та скасування Розпорядження Відділення, яким розпочато розгляд справи за ознаками вчинення Акціонерним товариством «Житомиробленерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірним Розпорядженням вирішено розпочати розгляд справи за ознаками вчинення АТ «Житомиробленерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності АТ «Житомиробленерго».

За приписами частини 1 статті 40 Господарського кодексу України, державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються АМК відповідно до його повноважень, визначених законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Перелік повноважень Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень, зокрема, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції визначений у статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Так, пунктом 2 частини 1 статті 7 Закон України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМК наділений повноваженнями приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій (ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Із зазначеного вбачається, що виключно до повноважень Комітету та його територіальних відділень відноситься здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, визначати монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання на ринку.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема: проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами про надання дозволу, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення, а за дорученням Голови чи органів Антимонопольного комітету України - розслідування за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дослідження за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, підвідомчими цим органам.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має права і виконує обов`язки в межах компетенції, визначеної цим Законом, іншими актами законодавства, Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, що затверджується Антимонопольним комітетом України, здійснює керівництво діяльністю територіального відділення, забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на територіальне відділення та його адміністративні колегії.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», діяльність щодо виявлення, запобігання та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, проводиться Антимонопольним комітетом України, його органами та посадовими особами з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України про захист економічної конкуренції.

Пунктом 3 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України (затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року №32-р, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за №291/5482) передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції відділення має такі повноваження, серед інших: приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом 6 вказаного положення визначено, що територіальне відділення Комітету очолює голова відділення, який призначається та звільняється Головою Комітету.

Голова відділення, особа, яка виконує його обов`язки, зокрема, спрямовує діяльність відділення, створює та очолює адміністративні колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України, забезпечує їх діяльність (пункт 7 зазначеного положення).

П. 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України визначено, що голова відділення має права і виконує обов`язки в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Антимонопольний комітет України», цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами, здійснює керівництво діяльністю відділення, забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на відділення та його адміністративні колегії.

Відповідно до ч. 1 - 3 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Пунктом 14 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 06.05.1994 за №90/299 (у редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 №169-р) (зі змінами) (далі - Правила розгляду справ) визначено, що органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статтями 36 і 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Приписами частини 1 статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за, зокрема заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

За змістом частини 1 та 2 статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції",у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. У разі коли відповідача визначено після початку розгляду справи, йому протягом трьох робочих днів надсилається розпорядження про залучення до участі у справі як відповідача разом з розпорядженням про початок розгляду справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, спірним Розпорядженням вирішено розпочати розгляд справи за ознаками вчинення АТ "Житомиробленерго" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії у межах території ліцензійної діяльності АТ "Житомиробленерго".

Аналіз та збір доказів в антимонопольній справі №393/6063-рп/к.24 доручено Другому відділу досліджень і розслідувань (п. 2 резолютивної частини розпорядження).

Суд апеляційної інстанції враховує, що спірним розпорядженням відповідачем не встановлено фактів порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а лише виявлено ознаки відповідних порушень. Прийняття спірного розпорядження є процедурним моментом для проведення дослідження АМК, за результатом чого може бути прийнято рішення як про встановлення факту порушення, так і протилежне рішення, що є виключною компетенцією відповідача у справі. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі в контексті доводів про те, що у позивача взагалі відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які зазначені у спірному розпорядженні.

За наведених вище підстав суд апеляційної інстанції також відхиляє і доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що частину 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з 01.01.2024 викладено у новій редакції, де зокрема вже надано право оскаржити розпорядження органу Антимонопольного комітету України, оскільки дана норма у редакції, яка діяла до 31.12.2023, наділяла правом оскаржити лише рішення органів Антимонопольного комітету України, оскільки прийняття спірного розпорядження є процедурним моментом для проведення дослідження АМК, тобто розпочинає процедуру розгляду справи, саме в межах якої підлягають встановленню відповідні обставини та докази, які надаються сторонами в підтвердження або спростування стверджуваних ними фактів.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Як обгрунтовано встановив суд першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач не визначив жодну юридичну підставу позову, що передбачена статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", фактично позивач оскаржуючи розпорядження про початок розгляду справи заперечує зловживання ним монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії, проте у даному випадку, вчинення відповідного порушення розпорядженням про початок розгляду справи АМКУ не встановлюється, а є процедурним моментом для проведення дослідження АМК.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирішуючи спір про визнання недійсним та скасування Розпорядження, суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження. При цьому, саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі. Видання розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер і не може порушувати прав позивача, оскільки застосування будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51-54 Закону України "Про захист економічної конкуренції", таке розпорядження не передбачає. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Наведене вище узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, що викладені у постановах від 26.06.2018 у справі №922/3600/17, від 29.05.2018 у справі №910/13968/17, від 23.05.2018 у справі №910/14682/17, від 27.02.2020 у справі №922/2695/19, від 18.01.2022 у справі №910/17572/20.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, дійшов висновку, що прийняття Відділенням Розпорядження жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки початок розгляду АМК справи про захист економічної конкуренції не свідчить про подальше прийняття рішення про визнання дій позивача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а під час прийняття Розпорядження, Відділення діяло у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі наголошував, що у позивача взагалі відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які зазначені у спірному розпорядженні, п.2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з розподілу електричної енергії, а отже у Антимонопольного комітету України відсутні підстави для винесення розпорядження №60-63-рп/л від 18.04.2024 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника з огляду на те, що вирішуючи спір про визнання недійсним та скасування Розпорядження, суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження. При цьому, саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Також, скаржник в апеляційній скарзі посилався на те, що ним до позовної заяви додавалось клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача- Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, однак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні даного клопотання.

Скаржник вважає, що рішення суду в подальшому може вплинути на права та обов`язки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Оскільки зазначене рішення суду може стосуватись питання виконання Акціонерного товариства «Житомиробленерго» розпорядження НКРЕКП №191-р від 18.07.2023 та постанови НКРЕКП від 26.06.2020 №1219 щодо того, що відповідні зміни та доповнення до типових договорів ОСР оприлюднює на власному веб-сайті та у тому випадку, якщо споживач не ініціював розірвання договору протягом одного місяця, вважати ці зміни акцептованими, а тому наявна необхідність залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ч. 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ч. 1 ст.50 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що подання позову про визнання недійсним та скасування розпорядження Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.04.2024 №60/63-рп/к у справі 393/60/63-рп/к.24 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які і прийняття відповідного судового рішення у справі, не впливає на права або обов`язки вказаної особи щодо однієї із сторін, а тому обумовлені процесуальним законом підстави для залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у якості третьої особи у даній справі- відсутні, про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Усі інші заяви, обгрунтування, доводи учасників справи, а також докази, враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не впливають на висновки суду апеляційної інстанції у даній постанові.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "Житомиробленерго" повністю.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24, за наведених скаржником доводів та обґрунтувань.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.10.2024 у справі №910/7646/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи №910/7646/24 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано: 19.03.2025.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко