РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/61/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави,

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000;

в особі позивача: Чернігівської обласної ради, проспект Миру 43, м. Чернігів, 14000;

до відповідача: Михайло-Коцюбинської селищної ради,

вул. Шевченка, 50, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп», вул. Шевченка, 119, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552;

предмет спору: про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: Дубін В.І. адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ № 1116102, виданий 11.02.2025;

від прокуратури: Лепська Н.П. прокурор відділу.

У судовому засіданні 10.03.2025, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

27.01.2025, Чернігівською обласною прокуратурою в інтересах держави в особі позивача - Чернігівської обласної ради поданий позов до Михайло-Коцюбинської селищної ради з проханням усунути перешкоди власнику, в особі Чернігівської обласної ради, в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Михайло-Коцюбинською селищною радою на земельну ділянку за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 255);

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га.

Позов обґрунтований порушенням інтересів держави, що полягають в безпідставному вибутті з володіння спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області указаної земельної ділянки лісогосподарського призначення, за фактом незаконної реєстрації права власності Михайло-Коцюбинською селищною радою, чим порушені норми Конституції України, Земельного та Лісового кодексів України.

Суд, ухвалою від 29.01.2025, прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 19.02.2025; залучив до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Чернігіврайагролісгосп () як постійного користувача спірної земельної ділянки; установив учасникам справи строки для подачі заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 168, 178, 179, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідач у належний строк не скористався правом на подачу до суду відзиву на позов.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

19.02.2025, у підготовче засідання прибули повноважний представник третьої особи та прокурор; позивач та відповідач до суду не прибули, будь-яких заяв чи клопотань не надіслали, про дату, час та місце слухання справи повідомлені завчасно засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.

Третя особа скористалась правом на подачу письмових пояснень по суті спору та підтримала позов у повному обсязі.

За результатами підготовчого засідання, суд постановив закрити підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 10.03.2025, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.

10.03.2025, у судове засідання прибули повноважний представник третьої особи та прокурор.

Позивач клопотав розглянути спір за відсутності його представника, позов підтримав.

Відповідач також клопотав вирішити спір за наявними матеріалами справи, за відсутності його представника.

Суд задовольнив зазначені вище клопотання сторін, оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони, що реалізується на власний розсуд.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав прокурора та представника третьої особи, які підтримали позов, просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 6 Лісового кодексу України (в редакції чинній станом на 27.03.2001) (далі ЛК України) всі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України, яка делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначеними цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів у межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду в постійне користування або вилучають їх у порядку, визначеному Земельним (561- XII) та цим кодексами.

За частиною 1 статті 4 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції чинній станом на 27.03.2001) у державній власності перебувають усі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності.

Згідно з п. 1 частини 1 статті 12 та п. 1 частини 1 статті 13 ЛК України (в редакціях чинних станом на 27.03.2001) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування в порядку, встановленому статтею 19 цього Кодексу, за частиною 4 якої обласні Ради народних депутатів повноважні надавати в користування земельні ділянки із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; та в усіх інших випадках, крім передбачених частинами 1 - 3 і 5 цієї статті.

До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.

За статтею 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Виходячи з приписів частин 1, 2 статті 9 ЛК України (в редакції чинній на момент прийняття Чернігівською обласною радою рішення від 27.03.2001) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, в яких створені спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За п. 21 частини 1 статті 43 Закону України Про місцеве самоврядування від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Рішенням Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) Про надання в постійне користування земель лісового фонду від 27.03.2001, відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству Чернігіврайагролісгосп (далі третя особа) надані в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду, що були в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування і належать до земель запасу на території Чернігівського району, загальною площею 22138,20 га.

Дане рішення прийняте Чернігівською обласною радою в межах своїх повноважень, наразі є чинним.

Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Чернігіврайагролісгосп створене на підставі наказу Обласного комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства Чернігівоблагроліс від 27.12.2000 № 2, зареєстроване 17.01.2001 за розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації № 18, на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської області (п. 1.1. Статуту ДП Чернігіврайагролісгосп).

Третя особа є лісокористувачем за рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, основним видом діяльності якого є спеціалізоване ведення лісового господарства. Засновником Підприємства є комунальне підприємство Чернігівоблагроліс Чернігівської обласної ради (пункти 1.2., 2.2., 3.8., 3.9. Статуту ДП Чернігіврайагролісгосп).

Згідно з державним актом на право постійного користування серії ЯЯ № 370594, виданим 06.02.2006 Чернігівському районному дочірньому агролісогосподарському підприємству «Чернігіврайагролісгосп», останнє є постійним користувачем земельної ділянки площею 1250,1919 га, що розташована на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.

Згідно з п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державний земельний кадастр від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово - картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.

Відповідно до Проєкту організації та розвитку лісового господарства ДАСП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» (частина 3: таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), у користуванні останнього на території Пакулівської сільської ради Чернігівського району перебуває земельна ділянка площею 86,3 га в межах лісового кварталу 226.

За даними Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО Укрдержліспроект, лист від 30.10.2024 № 02/1290-24 (на запит прокурора від 14.10.2024 № 15/3/1-947вих-24), відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2016 року, земельна ділянка за кадастровим номером :13:000:0001 частково накладається на межі лісового кварталу 226 ДП «Чернігіврайагролісгосп».

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 24.01.2020 № 25-1367/14-20-сг землевпорядною організацією - Товариством з обмеженою відповідальністю «Київзем» у 2020 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель державної власності на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зокрема, ділянки 1, площею 22,4499 га (розташованої за межами населеного пункту).

В Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га (спірна), за цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, землі запасу (код 16.00.); розташована на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (поземельну книгу відкрито 29.09.2020).

На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.12.2020 № 47-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Михайло-Коцюбинській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області передано в комунальну власність Михайло-Коцюбинської територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3995,7939 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Михайло-Коцюбинської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки, в тому числі за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га (спірна) (порядковий номер 100).

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13.04.2021, державним реєстратором Михайло-Коцюбинської селищної ради Сердюк Ніною Миколаївною, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.12.2020 № 47-ОТГ та акту від 14.12.2020 приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність, за Михайло-Коцюбинською селищною радою зареєстроване право комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 255, про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру № 408817464, сформована 21.01.2025.

17.04.2021, відповідні відомості щодо власника спірної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру.

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради з метою усунення перешкод власнику територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради, в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га, яка 13.04.2021 незаконно зареєстрована за Михайло-Коцюбинською селищною радою, без урахування вимог пунктів 2, 7 розділу ІІ Перехідних та прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VІ.

Підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради в межах даного спору.

За частинами 3, 4 статті 53 ГПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрите за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Виходячи зі змісту наведеної норми, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відповідно до п. а статті 8 ЗК України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями, що знаходяться в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

У даній справі прокурор подав позов в особі Чернігівської обласної ради, яка неналежно виконує повноваження щодо захисту порушеного права власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області на спірну земельну ділянку, що належить до земель лісогосподарського призначення, та є об`єктом підвищеного захисту зі сторони держави, зі спеціальним режимом її використання.

Реєстрація Михайло-Коцюбинською селищною радою права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення, що перебуває в постійному користуванні комунального спеціалізованого підприємства Чернігівської обласної ради та відповідно в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, всупереч вимогам земельного законодавства, фактичною зміною її цільового призначення, за відсутності належних правових підстав, створює передумови використання даної ділянки всупереч її цільового призначення та порушує інтереси держави в особі власника - Чернігівської обласної ради.

Чернігівська обласна рада була обізнана з фактом порушення її речового права, про що свідчить лист Ради від 22.11.2024 № 02-03/992, на запит прокурора, проте належних заходів на усунення виявлених порушень самостійно не вчинила. Повідомила, що не заперечує щодо представництва прокуратурою інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в суді для витребування з комунальної власності Михайло-Коцюбинської селищної ради спірної ділянки, її власнику Чернігівській обласній раді.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до Михайло-Коцюбинської селищної ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою.

За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Чернігівської обласної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

Щодо вимог про усунення перешкод власнику в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою.

Суд установив, що на підставі рішення Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) від 27.03.2001, прийнятого в межах повноважень Ради (а. с. 62 - 64), ДП Чернігіврайагролісгосп (лісокористувач, засновником якого є комунальне підприємство Чернігівоблагроліс Чернігівської обласної ради, ) надані в постійне користування для ведення лісового господарства землі лісового фонду загальною площею 22138,20 га, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка (територія Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, лісовий квартал: 226 площею 86,3 га).

Відповідно до п. 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013), землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки:

а) на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" п. 4 цього розділу.

Пунктом 7 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 5245-VІ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Виходячи з положень Закону № 5245-VІ, починаючи з 01.01.2013, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення знаходилась у власності територіальної громади, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради та перебувала в постійному користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп».

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний ЗК України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки.

Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті за чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01.07.2004 № 1952-IV, визнаються державою.

Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Як вбачається з Проєкту організації та розвитку лісового господарства ДАСП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» (частина 3, таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків), в користуванні Підприємства на території Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області знаходиться лісовий квартал № 226 (площею 86,3 га), частина якого накладається на земельну ділянку за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га, що підтверджене Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням Укрдержліспроект, який здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості з єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України, за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування (а. с. 15 - 16).

Виходячи з установлених обставин, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка протиправно вибула з спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права (1); визнання правочину недійсним (2); припинення дії, яка порушує право (3); відновлення становища, яке існувало до порушення (4); примусове виконання обов`язку в натурі (5); зміна правовідношення (6); припинення правовідношення (7); відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (8); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (9); визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (10).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом установленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За статтею 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 дійшов висновку, що сам факт державної реєстрації права власності не є підставою для виникнення речового права за відсутності відповідної правової підстави. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17 та від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Суд установив, що державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку Михайло-Коцюбинської селищної ради здійснена за відсутності достатніх правових підстав.

Отже, зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного та Лісового кодексів України треба розглядати як непов`язане з позбавленням права володіння. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (п. 6.38. постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 911/3897/17, постанова Верховного Суду від 12.11.2024 у справі № 906/1290/23, фактичні обставини якої подібні даній справі, зокрема, за фактом часткового накладення меж спірної земельної ділянки на землі лісового фонду, що перебувають у постійному користуванні лісокористувача).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведене протилежне. Тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, натомість створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), п. 6.30.; від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), п. 4.17.; від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), п. 6.13..

Відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України та частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За п. 1 частини 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав проводиться шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 26 цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та / або вилученню, крім випадків, передбачених п. 1 частини 7 статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання в випадку, передбаченому п. 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведена державна реєстрація прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Оскільки земельна ділянка за кадастровим номером :13:000:0001, площею 22,4499 га, сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп» та знаходились у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, відтак, скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав Михайло-Коцюбинської селищної ради, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки, є ефективним способом захисту прав позивача, що забезпечить відновлення становища, що існувало до його порушення.

З огляду на встановлені обставини, за висновком суду, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4844,80 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 13, 14, 42, 46, 50, 53, 55, 73 - 80, 86, 126, 129, частиною 2 статті 178, статтями 202, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; ) в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради (проспект Миру 43, м. Чернігів, 14000; ) до Михайло-Коцюбинської селищної ради (вул. Шевченка, 50, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп» (вул. Шевченка, 119, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552; ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Михайло-Коцюбинською селищною радою () на земельну ділянку за кадастровим номером :13:000:0001 площею 22,4499 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 255.

3. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:000:0001 площею 22,4499 га.

4. Стягнути з Михайло-Коцюбинської селищної ради (вул. Шевченка, 50, селище Михайло-Коцюбинське, Чернігівська область, 15552; ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; ) судовий збір у сумі 4844,80 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене та підписане 14.03.2025.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко