ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/2199/24

Розглянувши матеріли справи за позовом Фізичної особи-підприємця Жакоти Василя Костянтиновича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг»

про стягнення 25 166,40 грн. (правильна ціна позову 20 972,00 грн.)

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Скиданюк М.В.

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Жакоти Василя Костянтиновича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг» про стягнення 25 166,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.09.2024 відкрито провадження у справі № 911/2199/24 за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).

В ході розгляду спору позивач зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримує. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 19.02.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Фізичною особою-підприємцем Жакотою Василем Костянтиновичем подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг» 25 166,40 грн. заборгованості за виконані роботи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг» (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Жакотою Василем Костянтиновичем (Підрядник) укладено Договір підряду № 07-01-2021 (далі - Договір).

Відповідно до п. 3.1.1 Договору Підрядник зобов`язується виконати за завданням Замовника певний обсяг Роботи та передати результат виконаної Роботи Замовнику, а Замовник зобов`язується прийняти результат Роботи і сплатити його вартість на умовах, та у строки передбачені Договором. Право власності на результат Роботи, виконаної Підрядником, передається в повному обсязі Замовнику.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що вартість ремонтних робіт на Об`єкті становить суму, яка визначається в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 4.3 Договору вартість розхідних та інших матеріалів, трудових витрат, тощо, необхідність в яких виникла в процесі виконання цього Договору, оформлюється додатковою угодою Сторін у письмовій формі і компенсуються Замовником окремо, при умові попереднього погодження Сторонами цих витрат, на підставі підтверджуючих документів, що засвідчують додаткові витрати Виконавця.

Відповідно до п. 4.4 Договору оплата вартості робіт проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Підрядника згідно Графіку платежів, що вказується в Додатках до даного Договору.

Згідно з п. 4.5 Договору датою оплати є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

На підставі п. 7.1 Договору Підрядник має право вимагати від Замовника оплати вартості Роботи у строки, що передбачені Договором. А також, відповідно до п. 10.1 Договору Обов`язки Замовника своєчасно та у відповідності до встановленого графіку здійснювати оплату вартості Робіт.

Відповідно до п. 11.3 Договору у разі порушення термінів оплати цього Договору Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожну прострочену добу, але не більше 20 (двадцяти) % вартості ремонтних робіт.

Згідно Додатку № 4 від 02.08.2021 загальна вартість робіт склала 20 972,00 грн.

Актом приймання-передачі виконаної роботи № 04 від 03.08.2021 Замовник прийняв виконані Підрядником роботи, претензій до якості та терміну виконання робіт не мав.

Однак, відповідачем в порушення умов Договору, своєчасно та у повному обсязі не було оплачено виконані роботи на суму 20 972,00 грн.

У Додатку № 4 від 02.08.2021 до Договору зазначено, що повний розрахунок за вищевказані роботи Замовник проводить протягом 1 (одного) робочого дня після підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт. Акт підписаний сторонами 03.08.2021, таким чином, останній строк для остаточного розрахунку між сторонами 04.08.2021.

02.02.2022 позивачем було направлено на адресу ТОВ «Агрохолдінг» претензію щодо неналежного виконання умов Договору підряду № 07-01-2021 від 09.07.2021 в частині оплати робіт, однак претензія була залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошових зобов`язань з оплати виконаних робіт, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20 972,00 грн. основного боргу.

Також, позивачем у тексті позовної заяви зазначено про нарахування штрафних санкцій у розмірі 20 % від вартості ремонтних робіт, що складає 4 194,40 грн. Однак, відповідну суму не заявлено до стягнення у прохальній частині позову, тому відповідна сума не входить до предмету позову і не підлягає розгляду по суті.

В ході розгляду спору відповідач в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечував та не спростував.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою ля застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 853 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Матеріалами справи підтверджується, що Актом приймання-передачі виконаної роботи № 04 від 03.08.2021 Замовник прийняв виконані Підрядником роботи, претензій до якості та терміну виконання робіт не мав.

Однак, відповідачем в порушення умов Договору, своєчасно та у повному обсязі не було оплачено виконані роботи на суму 20 972,00 грн. протягом 1 (одного) робочого дня після підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт № 04 від 03.08.2021. Тобто, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт на суму 20 972,00 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 20 972,00 грн. заборгованості з оплати виконаних робіт обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг» (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, корп. 5, прим. 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Жакоти Василя Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 20 972,00 грн. боргу та 3 028,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.03.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін