ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. ХарківСправа № 922/3418/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Корбаня Володимира Вікторовича, м. Харків
про стягнення 105798,46 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Корбаня Володимира Вікторовича, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 105798,46 грн за договором оренди нерухомого майна № 7038 від 04.03.2019, з яких: 91350,25 грн - орендна плата за період 21.02.2020-01.06.2022, 14448,21 грн - пеня за період 21.02.2020 - 01.06.2022.

17.02.2025 Господарським судом Харківської області ухвалене судове рішення у справі № 922/3418/24 за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Фізичної-особи підприємця Корбаня Володимира Вікторовича, про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 91350,25 грн та пені у сумі 14448,21 грн, яким позовні вимоги задоволені.

25.02.2025 до суду від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останнє просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Корбаня Володимира Вікторовича на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 28955,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Ухвалою суду від 03.03.2025 заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду у судовому засіданні. Розгляд заяви призначено на "13" березня 2025 року.

10.03.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких він просить суд відмовити позивачу в задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення у справі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що в своїй позовній заяві позивач зазначав, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи складається із суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви, а також витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. Однак, в заяві про ухвалення додаткового рішення поданій 24 лютого 2025 року позивача вже просить стягнути з відповідача на свою користь 28955,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем не заявлено та не підтверджено належними доказами того, що позивач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (у позовній заяві). Крім того, позивачем не було надано відповідного погодження на виконання адвокатом Батігом В.В. та адвокатом Меркуловою Н. А. адвокатських послуг. Також, позивачем при поданні відповідної заяви про стягнення витрат на правову допомогу не враховано принцип співмірності та те, що обсяг юридичних витрат на ведення судової справи повинен враховувати складність справи, правову позицію, обсяг наявних доказів та доказів, які необхідно додатково отримати, а також можлива тривалість процесу, дії процесуальних опонентів у процесі. Правова позиція позивача вже була сформована до подання доказів по цій справі, додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Позивачем такого роду позови як в даній справі, подаються досить часто, зокрема про таке також додатково може свідчити, аналогічний позов до Фізичної особи-підприємця Корбаня Володимира Вікторовича в рамках справи №922/3419/24. Отже, на переконання відповідача, завищена вартість вказаних дій позивача з правової допомоги не відповідає критеріям розумності, необхідності та співрозмірності.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд заяви за відсутності його представника у судовому засіданні, що викладене у заяві про розподіл судових витрат, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе вказане клопотання задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 42 ГПК України, є правом учасника справи, а не обов`язком, а обов`язковість явки в судове засідання представника позивача судом не визнавалась.

Представник відповідача у судове засідання 13.03.2025 не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 120, 121 ГПК України.

Розглянувши заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та надані докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано ордер серії АХ № 1178659 від 15.03.2024 на надання правничої допомоги адвокатом Батігом В.В., виданий адвокатським бюро "Антона Новакова", ордер серії АХ № 1232073 від 09.01.2025 на надання правничої допомоги адвокатом Меркуловою Н.А., виданий адвокатським бюро "Антона Новакова".

Також, позивачем наданий договір на надання послуг з адвокатської діяльності №45 від 23.12.2023 та договір на надання послуг з адвокатської діяльності №47 від 31.12.2024, що укладені між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Замовник) та Адвокатським бюро "Антона Новакова".

Відповідно до п. 1.1 (ідентичний у вище названих договорах) виконавець зобов`язується протягом терміну дії цього договору надати замовнику послуги, зазначені в п.п. 1.2., 1.3. договору, а замовник - прийняти і оплатити ці послуги.

Відповідно до п. 2.2 (ідентичний у вище названих договорах) послуги надаються виключно після одержання письмових заявок (доручень) замовника, в яких будуть зазначені конкретні завдання (доручення) та інші необхідні дані (далі - Заявка). Виконавець після отримання Заявки замовника може повідомити про неможливість надання послуги з відповідним обґрунтуванням такої неможливості.

Відповідно до п. 2.3 договорів залучення до виконання цього договору суб`єктів господарювання як співвиконавців не потребує отримання додаткової письмової згоди замовника під час виконання договору, за умови, що обсяг надання послуг суб`єктами господарювання як співвиконавцями не перевищуватиме 20 % від вартості договору.

Відповідно до п. 2.4 договорів надання послуг за цим договором здійснюється одним або декількома спеціалістами виконавця, який без погодження з замовником визначає таких спеціалістів.

Водночас, відповідно до п. 3.1 договору № 45 від 23.12.2023 ставка за годину наданих послуг, яка визначена в рішенні Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 р. № 13/1/7 в розмірі 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати: -на 01.01.2024 дорівнює 1775,00 грн та на 01.01.2025 дорівнює 2000,00 грн відповідно до п..3.1 договору № 47 від 31.12.2024.

Відповідно до п. 3.2 договорів ціна договору, визначена в п. 3.1. цього договору, складається із гонорару виконавця та понесених ним витрат на залучення співвиконавців.

Відповідно до п. 4.1. договорів розрахунки здійснюються шляхом оплати замовником акту здавання-приймання наданих послуг, складеного виконавцем та підписаного замовником.

Відповідно до п. 5.1 договору № 45 від 23.12.2023 строк надання послуг: з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року та з 01 січня 2025 року до 31 грудня 2025 року відповідно до договору № 47 від 31.12.2024. Конкретний строк виконання завдання за Заявкою (в випадку необхідності) встановлюється замовником за погодженням з виконавцем в Заявці.

Відповідно до п. 5.4 договорів акт здавання-приймання наданих послуг складається виконавцем за результатами календарного місяця надання послуг або за результатами надання послуги згідно Заявки (декількох Заявок) на розсуд виконавця та затверджується/підписується уповноваженими представниками замовника.

Позивачем надано Адвокатському бюро "Антона Новакова" заявку № 4936 від 18.07.2024, згідно з якою Позивач просить Адвокатське бюро "Антона Новакова" здійснити заходи щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та пені в судовому порядку.

У зв`язку із укладенням договору № 47 та враховуючи закінчення договору № 45, договору № 45 від 03.12.2024, позивач звернувся до Адвокатського бюро "Антона Новакова" із листом № 1 від 01.01.2025, в якому просить вважати всі Заявки (доручення) позивача за договором № 45, договором № 45 від 03.12.2024 у відповідній частині Заявками (дорученнями) позивача за договором № 47.

В межах договору № 45, договору № 47, Адвокатським бюро "Антона Новакова" було надано позивачу правничу допомогу (послуги з адвокатської діяльності), а саме: підготовлено для подання до суду позовної заяви та відповідних матеріалів (додатків); підготовлено для подання до суду відповідь на відзив та відповідних матеріалів (додатків); взято участь 29.11.2024 у судовому засіданні по справі № 922/3418/24; підготовлено для подання до суду письмових пояснень; взято участь 19.12.2024 у судовому засіданні по справі № 922/3418/24; взято участь 14.01.2025 у судовому засіданні по справі № 922/3418/24; взято участь 17.02.2025 у судовому засіданні по справі № 922/3418/24 загальною вартістю 28955,00 грн, що підтверджується Актами здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) № 25 від 28.08.2024, № 33 від 11.11.2024, № 35 від 02.12.2024, № 1 від 27.01.2025 та № 6 від 24.02.2025.

Дослідивши зазначені докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч.1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 908/2348/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Поряд з тим, суд зазначає, що, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 10000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також те, що саме такий розмір витрат є співмірним з наданою адвокатом правничою допомогою.

Суд не приймає посилання відповідача, викладені в заяві про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, що жодних доказів того, що адвокати Батіг В.В. та Меркулова Н.А. співпрацюють з Адвокатським бюро "Антона Новакова" та залучені до виконання вищевказаних договорів на надання послуг з адвокатської діяльності позивачем до суду надано не було, оскільки це спростовується ордером серії АХ № 1178659 від 15.03.2024 на надання правничої допомоги адвокатом Батігом В.В. та ордеом серії АХ № 1232073 від 09.01.2025 на надання правничої допомоги адвокатом Меркуловою Н.А., виданих адвокатським бюро "Антона Новакова".

Також, судом не приймається твердження відповідача, що у разі виконання адвокатом Батігом В.В. та адвокатом Меркуловою Н. А. адвокатських послуг, то в такому разі не було надано відповідного погодження з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, оскільки, як встановлено судом, відповідно до 2.4 договорів надання послуг здійснюється одним або декількома спеціалістами виконавця, який без погодження з замовником визначає таких спеціалістів.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, суд вважає суму судових витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України. В іншій частині заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 240, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Корбаня Володимира Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) витрати на професійну правничу допомогу у справі № 922/3418/24 в сумі 10000 грн.

В іншій частині заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 256, 257 ГПК України, додаткове рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення.

Повне додаткове рішення підписано 18 березня 2025 року.

Суддя Л.В. Шарко