ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Справа№ 910/12218/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024

у справі № 910/12218/23 (суддя С.О. Саванчук)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини»

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (позивач) надійшла позовна заява до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» (відповідач) про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 761 014,06 грн, з них: основного боргу - 729 847,36 грн, інфляційної складової боргу - 22 108,59 грн та 3% річних - 9058,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії внаслідок необлікованого споживання електричної енергії, вартість якої склала 729 847,36 грн. Також позивачем нараховано до стягнення з відповідача 9058,11 грн 3% річних та 22 108,59 грн інфляційної складової боргу, внаслідок прострочення сплати заборгованості за необліковану електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» про стягнення грошових коштів та додані до неї матеріали передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

13.09.2023 матеріали справи №910/12218/23 надійшли до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.01.2024 позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 729 847,36 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 22108,59 грн, 3% річних у розмірі 9058,11 грн та 11415,21 грн судового збору за подання позову.

17.01.2024 на електронну пошту Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» надійшло клопотання (вх. №509 від 17.01.2024) про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, сформоване в системі «Електронний суд» 17.01.2024. Зі змісту клопотання вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 30.01.2024 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача - Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» відмовлено повністю.

При ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, якою б сторони погодили зміст, обсяг і вартість послуг у даній справі, а також - погодженого між ними погодинного порядку розрахунку гонорару, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу, оскільки визначення таких витрат після остаточного отримання правничої допомоги, а саме проголошення рішення у справі на користь заінтересованої сторони, суперечить статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 28 Правил адвокатської етики та не відповідає критеріям розумного розміру, фактичності і неминучості, їхньої дійсності та необхідності.

Не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та постановити нове, яким задовольнити заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, без належного дослідження поданих позивачем доказів з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем подані копії договору про надання правової допомоги №308 від 15.04.2020 (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2021), додаткових угод №2 від 30.12.2020, №4 від 24.12.2021 №6 від 19.12.2022, №9 від 19.12.2023, акта наданих послуг від 17.01.2024, довіреності №78/2023 від 22.03.2023.

Апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не було досліджено додаткову угоду №3, якою викладено договір про надання правової допомоги №308 від 15.04.2020 у новій редакції, та яка додана до позову, а тому додаткове рішення прийнято без врахування діючих умов договору, що і призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Скрипки І.М., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №910/12218/23, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024 у справі №910/12218/23 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

05.02.2025 матеріали справи № 910/12218/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.03.2025. Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 24.02.2025.

06.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Іваненко І.П. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» Іваненко І.П. про участь у судовому засіданні 12.03.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у справі №910/12218/23.

Відповідач правом, передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Разом із цим, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 263 ГПК України).

У судове засідання 12.03.2025 відповідач явку своїх уповноважених представників не забезпечив, про поважність причин нез`явлення в судове засідання суд не повідомив, хоча про день, місце та час були повідомлений належним чином, шляхом доставлення копії ухвали суду апеляційної інстанції від 07.02.2025 до його електронного кабінету.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для її розгляду без заслуховування пояснень відповідача, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без участі відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 12.03.2025, приймаючи участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

12.03.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

За частиною 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у позовній заяві позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу становить 25 000,00 грн, а детальний розрахунок суми таких витрат буде наданий до суду у відповідності з ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Рішення Господарського суду у справі №910/12218/23 ухвалене 16.01.2024, відповідно останнім днем для подання доказів, які підтверджують розмір понесених судових витрат в суді першої інстанції є 22.01.2024 (перший робочий день).

Частиною 7 статті 116 ГПК України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Колегією суддів встановлено, що клопотання про відшкодування судових витрат було відправлено через підсистему «Електронний суд» 17.01.2024, таким чином, докази, які підтверджують розмір судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, були подані у строк, визначений частиною 8 статті 129 ГПК України.

У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у місцевому господарському суді у сумі 25 000,00 грн, заявником надано до позовної заяви - копію договору про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020, копії додаткових угод №2 від 30.12.2020, №3 від 28.04.2021, №4 від 24.12.2021, №6 від 19.12.2022 та №8 від 01.07.2023.

В свою чергу, безпосередньо до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію додаткової угоди №9 від 19.12.2023 до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020, копію акта наданих послуг від 17.01.2024 та копію довіреності № 78/2023 від 22.03.2023 на представництво адвокатом Іваненко Іриною Петрівною прав та інтересів позивача.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами 2 та 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів також зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 15.04.2020 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (Виконавець) укладено договір №308-20 про надання правової допомоги.

Додатковою угодою №3 від 28.04.2021 до вищевказаного договору сторони дійшли взаємної згоди змінити умови договору та викласти його у новій редакції (далі договір)

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу (надалі - Послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Для цілей цього договору видами правової допомоги, що може надаватися Виконавцем є зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань, збір доказів по судовій справі, визначення засобу доказування, представництво у суду, ознайомлення з матеріалами судової справи, складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо), інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів Клієнта.

Пунктом 1.3 договору сторони узгодили, зміст, обсяг, вартість Послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається Сторонами в Акті наданих послуг.

Згідно з п. 3.1 договору, приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється сторонами за Актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором.

У відповідності до п. 3.3 договору, враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в Акті наданих послуг опис наданих Послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару).

Відповідно до п.п. 4.2-4.4. договору, розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з Актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та у кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний Акт наданих послуг.

Згідно з п. 4.6 договору (у редакції додаткової угоди №8 від 01.07.2023), оплата наданих послуг з правової допомоги та компенсація витрат здійснюється Клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами Актів наданих послуг впродовж 30 календарних днів, з моменту фактичного виконання рішення суду у межах суми стягнутої на користь Виконавця.

Додатковою угодою №9 від 19.12.2023 сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2024.

17.01.2024 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (Виконавець) підписано акт наданих послуг за договором.

Зі змісту зазначеного акта вбачається, що:

1. Відповідно до договору та на замовлення Клієнта Виконавцем надано професійну правничу допомогу в рамках справи №910/12218/23, яка розглянута Господарським судом Київської області за позовом Клієнта до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» про стягнення 761 014,06 грн заборгованості за необліковану електричну енергію згідно акту про порушення ПРРЕЕ №003165 від 09.12.2022 в наступному обсязі:

- збір доказів по справі, визначення засобів доказування, роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом;

- підготовка, формування та подача позовної заяви від 25.07.2023 №3/06/44029;

- участь у підготовчих та судових засіданнях;

- підготовка заяви від про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.

2. Фіксована вартість наданих адвокатами Виконавця послуг (розмір гонорару) складає 25 000,00 грн (без ПДВ).

3. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг не має. Гонорар розраховується та виплачується Виконавцю в порядку і строки передбачені договором.

Вищенаведені документи у сукупності підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у справі на зазначену ним суму 25 000,00 грн, яка встановлена у фіксованому розмірі.

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката та не підтверджено жодними засобами доказування неспівмірність розміру цих витрат.

Разом з тим, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткової постанови з доданими доказами, колегія суддів вважає заявлену суму в розмірі 25 000,00 грн компенсації адвокатських витрат неспівмірною та надмірною для відповідача, виходячи з наступного.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн та як вбачається з наданих документів на підтвердження таких витрат - розмір витрат на правничу допомогу погоджено між позивачем та його адвокатом у фіксованому розмірі.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/ (провадження № 12-14гс22)).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Суд апеляційної інстанції зауважує увагу на тому, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» хоча і посилається на погодження фіксованої суми винагороди адвоката за надані послуги у суді першої інстанції, втім, на переконання колегії суддів, наданий стороною перелік виконаних робіт представником позивача підлягає оцінці на предмет дотримання критеріїв їх співмірності та обґрунтованості.

Аналізуючи надані адвокатом позивача послуги, колегія суддів зазначає, що виокремлення адвокатом таких послуг як «збір доказів по справі, визначення засобів доказування, роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом» та «підготовка, формування та подача позовної заяви» є необґрунтованим, оскільки такі дії охоплюються єдиним процесом підготовки позовної заяви.

Таким чином, наведені послуги фактично дублюють одна одну та не утворюють самостійного правового результату, який би міг обґрунтовувати їх окрему оплату.

Колегія суддів вважає також безпідставним включення до складу правничих послуг «підготовку заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу», оскільки вказана дія не передбачає додаткового самостійного правового результату при розгляді спору по суті.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 також наголосила, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактичною заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Надавши оцінку доказам та аргументам сторін щодо розподілу відповідних витрат, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини п`5 статті 129 ГПК України, з огляду на обсяг виконаних робіт Адвокатським об`єднанням «Перший радник», судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх частковим дублюванням та необґрунтованістю.

Зазначене зумовлює часткове задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» та, відповідно, стягнення з Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» вказаних витрат у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно зі ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024, скасування додаткового рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024 з ухваленням нового рішення, у відповідності до якого заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Враховуючи те, що за апеляційний перегляд додаткового рішення суду першої інстанції судовий збір не сплачується, суд апеляційної інстанції не здійснює такий розподіл відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024 у справі №910/12218/23 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 30.01.2024 у справі №910/12218/23 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

«Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр реабілітаційної медицини» (07801, Київська область, селище міського типу Бородянка, вулиця Семашка, буд. 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (04080, м. Київ, вулиця Новокостянтинівська, буд. 20, ) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (Десять тисяч) гривень 00 коп.».

4. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи №910/12218/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строки, передбачені ст.ст.287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.03.2025.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді І.М. Скрипка

О.В. Тищенко