ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2087/24

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК»

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

позивача: Сідерової І.Л. (довіреність №12/03 від 12.03.2025 року);

Акулова О.О. (виписка з ЄДР);

відповідача: не з?явився,

ВСТАНОВИЛА:

06 серпня 2024 року через канцелярію до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс» до товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК» про стягнення заборгованості в сумі 83 021,68 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов?язання щодо поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2024 року відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано в строк до 12.09.2024 року надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (пред`явити зустрічний позов), а також докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до ухвали суду від 10.10.2024 року, судом постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та справа призначена до розгляду по суті на 13 листопада 2024 року.

21 серпня 2024 року до Господарського суду Київської області надійшло клопотання представника відповідача про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді, а також перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яке було задоволене судом.

У засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили позов задовільнити.

Представник відповідача в засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 13.11.2024 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 15 січня 2025 року.

У засідання представники позивача та відповідача не з?явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року засідання відкладене на 12 лютого 2025 року.

У зв?язку з перебуванням судді Грабець С.Ю. у відпустці, засідання відкладене на 12 березня 2025 року, про що постановлена ухвала суду від 04.02.2025 року.

03 лютого 2025 року від представника відповідача повторно надійшла заява про долучення до електронних матеріалів судової справи електронної копії позовної заяви.

12 березня 2025 року в судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частиною 1 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Частиною 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовими рішеннями є, зокрема, ухвали.

Так, відповідно до довідок про доставку електронного листа, долучених до матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.08.2024 року, ухвала суду про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 10.10.2024 року, ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 13.11.2024 року, ухвала суду про відкладення розгляду справи від 15.01.2025 року та ухвала суду від 04.02.2025 року доставлені відповідачу до його електронного кабінету 12.08.2024 року, 10.10.2024 року, 19.11.2024 року, 21.01.2025 року та 05.02.2025 року відповідно.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Так, ухвала про відкриття провадження у справі від 12.08.2024 року, ухвала про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження від 10.10.2024 року, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 13.11.2024 року, ухвала про відкладення розгляду справи від 15.01.2025 року та ухвала суду від 04.02.2025 року внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень 12 серпня 2024 року, 10 жовтня 2024 року, 13 листопада 2024 року, 15 січня 2025 року та 04 лютого 2025 року відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, явка в судове засідання сторін - це право, а не обов`язок сторони, і, відповідно до положень ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, справа, за умови належного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, може розглядатись без їх участі, якщо їх нез`явлення не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав, суд розглянув справу за наявними в ній документами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс» (далі - позивач) та товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК» (далі - відповідач) домовились про поставку гофрокоробу (далі - товар), який позивач зобов?язувався поставити відповідачу, а відповідач зобов?язувався товар прийняти та оплатити.

За твердженнями представників позивача, в період з 09.11.2023 року до 08.01.2024 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 88 021,68 грн., який відповідач оплатив частково, а саме в сумі 5 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію стосовно сплати за поставлений товар №1/06-2024 від 12.06.2024 року, в якій просив відповідача оплатити товар.

Відповідач не надав відповіді на цю претензію, борг не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 83 021,68 грн. боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що позивач передав відповідачу товар на загальну суму 88 021,68 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1096 від 09 листопада 2023 року, на суму 32 976,60 грн.; №1252 від 18 грудня 2023 року, на суму 32 976,60 грн.; №20 від 05 січня 2024 року, на суму 12 810,00 грн.; №27 від 08 січня 2024 року, на суму 9 258,48 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач товар оплатив частково, а саме в сумі 5 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2259 від 14 грудня 2023 року, копія якої також долучена до матеріалів справи.

Також, до матеріалів справи долучена копія акту звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2024-16.01.2024 між товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК» та товариство з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс», з якої вбачається, що борг відповідача перед позивачем становив 83 021,68 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що відповідач товар, поставлений позивачем, оплатив частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б оплату товару в повному обсязі позивачу або спростовували б доводи представника позивача, представник відповідача суду не надав, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 83 021,68 грн. боргу є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у разі задоволення позову, - покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 626, ст. 629, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ст. 599, ч. ч. 1, 2 ст. 712, ч. 1 ст. 691, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. ч. 1, 2 ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 129, ч. 1 ст. 202, ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 232, ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс» до товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК» про стягнення заборгованості.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДІПРОМТЕК» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, будинок 9, код 33054215) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пак Сервіс» (02088, м. Київ, вул. Харченка, будинок 42 Г, код 33054215) 83 021,68 грн. (вісімдесят три тисячі двадцять одну грн. 68 коп.) боргу та 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 20.03.2025 року.

Суддя С. Грабець