ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 м. Полтава Справа № 917/14/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., при секретарі судового засідання Сахно А. В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (, вул. Кирилівська 85, м. Київ, 04080)

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (, вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000)

про стягнення 1 306 671,52 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Кучер Д. М.;

від відповідача: Кисіль А. В.;

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є стягнення 15 % річних та інфляційних втрат нарахованих відповідачу за прострочення ним виконання грошових зобов`язань, що виникли на підставі договору про постачання електричної енергії, укладеного між сторонами даної справи.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» здійснює ліцензовану господарську діяльність на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344.

2.2. Між, позивачем, Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ» (далі Споживач) було укладено договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" № 127 (оператор системи розподілу (ОСР) - АТ "Полтаваобленерго") та № 126 (ОСР - ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго") (далі - Договори) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційних пропозицій № 8 від 07.11.2023 (Додаток № 1 до кожного з Договорів (далі - Комерційна пропозиція).

Ці Договори укладені сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до договору на умовах, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є додатком 1 до цього договору (п. 1.1. Договорів).

Типова форма Договорів розроблена у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів України (п. 1.2. Договорів).

2.3. За цими Договорами Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція) (пункт 2.1 Договорів).

2.4. Ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії, визначені наступним чином:

2.4.1. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до Договору (пункт 5.1 Договорів);

2.4.2. Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадка вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (пункт 5.2 Договорів);

2.4.3. Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (пункт 5.8 Договорів).

2.4.4. Оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем у терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (п. 5.10. Договорів).

2.4.5. У разі порушення Споживачем строків оплати, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (п. 5.11. Договорів).

2.5. При цьому, Комерційною пропозицією визначено, що Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі) (п. 4.4. Комерційної пропозиції).

Оплата за фактично спожиту у Розрахунковому періоді електричну енергію (остаточний розрахунок) здійснюється Споживачем в строк до 20-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, незалежно від отримання рахунку від постачальника (п. 4.5. Комерційної пропозиції).

За внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку Постачальника (п. 6.1. Комерційної пропозиції).

Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15 % річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п. 7.4. Комерційної пропозиції).

Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 13.1. Комерційної пропозиції).

2.6. Додатковою угодою про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» сторони визначили обсяг постачання електричної енергії на період 11.01.2024 09.04.2024 по зоні оператора системи розподілу/передачі (ОСР) АТ "Полтаваобленерго": січень 1 878 335 кВт*год, лютий 2 554 312 кВт*год, березень 2 837 902 кВт*год, квітень 782 000 кВт*год (а. с. 44).

А також Додатковою угодою про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» сторони визначили обсяг постачання електричної енергії на той же період 11.01.2024 09.04.2024 по зоні ОСР ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго": січень 490 860 кВт*год, лютий 702 106 кВт*год, березень 696 100 кВт*год, квітень 189 000 кВт*год (а. с. 61).

2.7. Згідно наявних доказів у справі, взаємовідносини з постачання електроенергії між сторонами спору на підставі укладених Договорів тривали у період січень-квітень 2024 року.

За даними позивача, які не заперечує відповідач, за вказаний період відповідач спожив електроенергію в обсязі:

- у січні 2024 року - 1 878 335 кВт*год на суму 13 699 215,58 грн, згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2024 № 053727 та 490 860 кВт*год на суму 3 268 632,82 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2024 № 052783;

- у лютому 2024 року 2 570 901 кВт*год на суму 16 617 481,38 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2024 № 054565 та 702 106 кВт*год на суму 4 092 853,91 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2024 № 054350;

- у березні 2024 року 2 658 368 кВт/год на суму 15 240 647,05 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2024 № 55234 та 670 105 кВт/год на суму 3 416 731,38 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2024 № 055355;

- у квітні 2024 року 634 924 кВт/год на суму 3 071 368,66 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.04.2024 № 055941 та 184 124 кВт/год на суму 773 886,65 грн згідно Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.04.2024 № 055856.

2.7. Разом з тим, 06 березня 2024 року між сторонами спору було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 03361661/2024/03/06, яка утворилася за Договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" по зоні оператора системи розподілу АТ "Полтаваобленерго" за січень 2024 на загальну суму 13 751 533,36 грн, з урахуванням майнових втрат Постачальника (15 % річних) на суму 52 317,78 грн (а.с. 138-140).

Кінцевий строк погашення зазначеної заборгованості сторони визначили до 09 квітня 2024 року.

Сторони стверджують, що зазначені зобов`язання за Договором про реструктуризацію відповідач виконав належним чином, тобто в повному обсязі та у встановлені строки.

2.8. Проте, деякі рахунки позивача за постачання електричної енергії по Договорах були оплачені відповідачем з простроченням, зокрема:

2.8.1. Рахунок № 61/14/О02/62314 від 11.03.2024 на оплату Акту купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2024 № 054565 за лютий 2024р. на суму 16 617 481,38 грн, який був отриманий відповідачем 11.03.2024, але оплачений 29.03.2024 відповідно до платіжної інструкції № 3.

2.8.2. Рахунок № 61/14/О03/62885 від 09.04.2024 на оплату Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2024 № 55234 за березень 2024р. на суму 15 240 647,05 грн, який був отриманий відповідачем 09.04.2024 та оплачений частинами: відповідно до платіжних інструкцій № 3 від 29.03.2024 в сумі 75 950,29 грн, № 25652 від 11.04.2024 в сумі 6 000 000,00 грн, № 25672 від 12.04.2024 в сумі 1 164 696,76 грн, № 11 від 31.05.2024 на суму 114 621,12 грн, № 26841 від 04.06.2024 в сумі 1 000 000,00 грн, № 27445 від 27.06.2024 в сумі 1 000 000,00 грн та № 32001 від 20.12.2024 в сумі 5 885 378,88 грн.

2.8.3. Рахунок № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 на оплату Акту купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2024 № 054350 за лютий 2024р. на суму 4 092 853,91 грн, який був отриманий відповідачем 07.03.2024, але оплачений 29.03.2024 відповідно до платіжної інструкції № 2.

2.9. Заборгованість за спожиту електроенергію відповідачем була сплачена остаточно 20.12.2024. Проте, позивач нарахував відповідачу 15 % річних у розмірі 738 199,46 грн та інфляційні втрати на суму 568 472,06 грн за прострочення термінів виконання грошових зобов`язань за Договорами.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 15 % річних в сумі 738 199,46 грн та інфляційні втрати в сумі 568 472,06 грн за прострочення виконання грошових зобов`язань за Договорами:

- за рахунком № 61/14/О02/62314 від 11.03.2024 за лютий 2024 року в сумі 68 104,3 грн (15 % річних), за період прострочення з 19.03.2024 до 28.03.2024;

- за рахунком № 61/14/003/62885 від 09.04.2024 за березень 2024 року в сумі 646 611,44 грн 15 % річних та 548 007,79 грн інфляційних, за загальний період прострочення з 17.04.2024 по 19.12.2024, з урахуванням часткових сплат боргу;

- за рахунком № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 за лютий 2024 року в сумі 23 483,59 грн 15 % річних та 20 464,27 грн інфляційних, за період прострочення з 15.03.2024 по 28.03.2024.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 530, 609, 625, 629, 693 ЦК України.

3.3. Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем умов договору поставки.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач просив зменшити розмір заявлених відсотків річних за період з 17.04.2024 по 19.12.2024 до 10 000,00 грн, обґрунтовуючи свою позицію тим, що послуги з постачання електроенергії за спірними Договорами він споживав для забезпечення потреб населення в отриманні послуг з водопостачання та водовідведення, а також для забезпечення виконання покладених на нього мобілізаційних завдань як оператора критичної інфраструктури, що є обов`язковим для забезпечення функціонування національної безпеки та економіки під час воєнного стану.

Встановлені 15 % річних у Договорах, умови яких він фактично не міг погоджувати, вважає не співмірними та не справедливими, оскільки наслідки невиконання зобов`язань боржником у такому випадку вочевидь є більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Також просив суд врахувати, що заборгованість за надані послуги була ним погашена фактично до подання позовної заяви про стягнення боргу.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі № 917/14/25 за позовом ДП ЗЕД "Укрінтеренерго" про стягнення з КП Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» 7 383 502,55 грн, в тому числі: 5 885 378,88 грн основного боргу, 895 403,57 грн 15% річних, 602 720,10 грн інфляційних втрат; призначено підготовче засідання у справі на 06.02.2025.

Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання суду:

- відзиву на позов, оформленого згідно з вимогами ч. 3, ч. 6, ч. 7 ст. 165 ГПК України, - 15 днів з дня вручення цієї ухвали; копію відзиву направити позивачу; докази надсилання надати суду;

- заперечень - 5 днів з дати отримання відповіді на відзив (ст. 167 ГПК України); копії заперечень надати (направити) позивачу; докази надсилання надати суду.

А також роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

5.2. Згідно довідок про доставку електронного листа, сторони отримали ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в електронному вигляді 07.01.2025 о 13:56 год.

5.3. В подальшому, 14.01.2025 позивач через Електронний кабінет в системі Електронний суд подав до суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1 498 123,67 грн, в тому числі: 895 403,57 грн 15% річних та 602 720,10 грн інфляційних втрат, обґрунтувавши клопотання сплатою основного боргу відповідачем, про що позивачу стало відомо після подання позову.

5.4. Ухвалою від 15.01.2025, суд задовольнив клопотання представника позивача Кучер Дар`ї Максимівни про проведення судових засідань по справі в режимі відеоконференції.

5.5. Від відповідача 20.01.2025 на адресу суду через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву.

5.6. Як наслідок, 23.01.2025 позивач через Електронний кабінет в системі Електронний суд подав до суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якому, з урахуванням аргументів відповідача наведених у відзиві, зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1 306 671,52 грн, з яких: 738 199,46 грн - 15% річних та 568 472,06 грн - інфляційних втрат.

5.7. Крім того, 23.01.2025 позивач також через Електронний кабінет подав до суду відповідь на відзив.

5.8. В підготовчому засіданні 06.02.2025 суд відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України прийняв до розгляду клопотання позивача про зменшення позовних вимог від 23.01.2025.

Таким чином, судом розглядається позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 1 306 671,52 грн, в тому числі: 738 199,46 грн - 15% річних та 568 472,06 грн - інфляційних втрат.

5.8. Ухвалою від 06.02.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.02.2025 о 14:00 год.

В судовому засіданні 27.02.2025 суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав представників сторін, з`ясував обставини справи, дослідив наявні в матеріалах справи докази та оголосив перерву до 14:00 год. 18.03.2025.

5.9. В судовому засіданні 18.03.2025 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по даній справі, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушені відповідачем умови укладеного Договору? Якщо умови Договору порушені, які правові наслідки для нього настають?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.

Суд ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.

Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЧАСТКОВОГО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач порушив умови Договору не оплативши вартість поставленої за Договорами електроенергії у строки встановлені законом та Договорами.

7.2. Так, передусім, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

7.3. З обставин даної справи вбачається, що укладені між сторонами Договори за своїм змістом та правовою природою є договорами постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Тож, відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

7.4. Передусім, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

7.5. До того ж, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

7.6. Як встановлено судом вище, згідно умов Договорів оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем у терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (п. 5.10. Договорів).

При цьому, Комерційною пропозицією визначено, що Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі) (п. 4.4. Комерційної пропозиції).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач у своїх розрахунках керується тим, що прострочення зобов`язання з оплати по Договорах наступає після закінчення 5-денного строку після отримання відповідачем рахунків.

Проте, згідно п. 4.5. Комерційної пропозиції, оплата за фактично спожиту у Розрахунковому періоді електричну енергію (остаточний розрахунок) здійснюється Споживачем в строк до 20-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, незалежно від отримання рахунку від постачальника.

При цьому, п. 5.10. Договорів, на який посилається позивач, встановлює строк оплати -не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, а не "не пізніше 5 робочих днів", як це вказує позивач у позові.

Враховуючи зазначені умови, суд вважає, що незалежно від отримання рахунку від постачальника, остаточний розрахунок за фактично спожиту відповідачем електричну енергію має бути здійснений останнім в строк до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Тобто, за електроенергію, фактично спожиту відповідачем у лютому 2024 року, він мав розрахуватись до 20.03.2024, а у березні 2024 року - до 22.04.2024 (з врахуванням того, що 20 та 21 квітня 2024 року припали на вихідні дні).

7.7. Таким чином, з обставин справи вбачається прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, зокрема:

- за Рахунком № 61/14/О02/62314 від 11.03.2024 з 21.03.2024 по 28.03.2024;

- за Рахунком № 61/14/003/62885 від 09.04.2024 з 23.04.2024 по 19.12.2024;

- за Рахунком № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 з 21.03.2024 по 28.03.2024.

Отже, враховуючи те, що відповідач оплату електроенергії у встановлені Договорами строки не здійснив, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов Договорів, шляхом прострочення виконання грошових зобов`язань.

7.8. При цьому, суд зазначає, що, не виконавши свої зобов`язання за Договором з поставки товару, відповідач допустив порушення Договору, за що настає відповідальність встановлена Договором та законом.

7.9. За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

7.10. Законодавством у той же час також визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

7.11. Так, з досліджених судом умов Договорів, вбачається, що сторони визначили що, у разі прострочення виконання грошових зобов`язань покупець зобов`язується замість 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплатити постачальнику 15% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

7.12. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних та інфляційних втрат (а.с. 154), суд встановив, що позивачем не вірно визначено дати прострочення грошових зобов`язань відповідача, внаслідок чого суми процентів річних та інфляційних втрат завищені.

7.13. Як встановлено у п. 7.7. цього Рішення, прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, зокрема, за Рахунком № 61/14/О02/62314 від 11.03.2024 тривало з 21.03.2024 по 28.03.2024; за Рахунком № 61/14/003/62885 від 09.04.2024 - з 23.04.2024 по 19.12.2024 (з врахуванням часткових оплат); за Рахунком № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 - з 21.03.2024 по 28.03.2024.

Отже, позивач неправомірно нарахував 15% річних: на заборгованість по рахунку № 61/14/О02/62314 від 11.03.2024 - за період з 19.03.2024 по 20.03.2024; на заборгованість по рахунку № 61/14/003/62885 від 09.04.2024 - за період з 17.04.2024 по 22.04.2024; на заборгованість по рахунку № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 з 15.03.2024 по 20.03.2024.

А також безпідставно нарахував інфляційні втрати на заборгованість по рахунку № 61/35/О02/62094 від 07.03.2024 у розмірі 20 464,27 грн, оскільки прострочення оплати по даному рахунку тривало з 21.03.2024 по 28.03.2024 і становило менше місяця.

7.14. З врахуванням викладеного судом здійснено перерахунок 15% річних та інфляційних втрат і встановлено, що обґрунтованими є вимоги про стягнення 694 842,04 грн. 15% річних і 548 007,79 грн інфляційних втрат.

8. ВИСНОВКИ СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ПРО ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ НАРАХОВАНИХ ВІДПОВІДАЧУ ВІДСОТКІВ РІЧНИХ

8.1. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо зменшення розміру нарахованих йому відсотків річних за порушення умов Договору до 10 000,00 грн, суд виходить з наступного.

8.2. Статтею 3 Цивільного кодексу України закріплено загальні засади цивільного законодавства серед яких є свобода договору.

8.3. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

8.4. Отже, за загальним правилом, сторони, керуючись принципом свободи договору вправі вільно встановлювати в договорі міру відповідальності за порушення ними договірних зобов`язань.

8.5. З наявних у даній справі Договорів вбачається таке волевиявлення сторін, яке у випаку відповідача полягало в акцептуванні ним умов договору запропонованих позивачем, в контексті природи договору приєднання.

8.6. Проте, як правильно зазначає відповідач, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

8.7. Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла до висновків про те, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

В даній постанові Велика Палата вказує, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

8.8. Враховуючи наведене нормативне обгрунтування, суд приходить до висновку про наявність у даному випадку підстав та обставин, за яких можливе зменшення відсотків річних, що нараховані відповідачу, проте, таке зменшення має бути розумним та таким, що не буде нівелювати норми встановлені законом.

8.9. Також, при вирішення даного питання суд враховує наступне:

- по-перше, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (в даному випадку відсотків річних) є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20);

- по-друге, при вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18);

- по-третє, при вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер (Постанова об`єднаної палати КГС від 19 січня 2024 року у cправі № 911/2269/22).

8.10. З обставин даної справи вбачається, що укладені між сторонами спору Договори є публічними договорами приєднання (п. 2.2. даного Рішення), а отже при їх укладенні відповідач був позбавлений можливості змінювати редакції умов Договорів, зокрема узгоджувати строки виконання покладених за нього зобов`язань, міру відповідальності за їх не своєчасне виконання.

8.11. Надаючи оцінку аргументам сторін суд приймає до уваги те, що:

- відповідач є комунальним унітарним комерційним підприємством, заснованим на майні спільної комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Полтавської області. Власником підприємства є територіальні громади населених пунктів Полтавської області. Підприємство створене з метою задоволення потреб територіальних громад з централізованого водопостачання та водовідведення (п. 1.1., 1.3. Статуту), (згідно посилання на офіційному веб-сайті КП ПОР "Полтававодоканал": chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/https://www.vodokanalenergo.poltava.ua/db/files/statut-09012024.pdf.) є підприємством критичної інфраструктури;

- на момент подання позову у даній справі заборгованість за спожиту електроенергію була сплачена повністю. Причому питання погашення заборгованості частково вирішувалося сторонами у договірному порядку, шляхом реструктуризації боргу, в тому числі з нарахуванням відповідачу 15 % річних за певний період прострочення до 15.03.2024, які теж сплачені відповідачем у повному обсязі (п. 2.7. даного Рішення).

Вказані обставини, на думку суду, свідчать, що відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов`язань, а виконував їх в міру своїх фінансових можливостей.

Таку поведінку відповідача суд оцінює як сумлінну та добросовісну, спрямовану на виконання умов Договору, а не свідоме ухилення від їх виконання.

В свою чергу позивач є державним підприємством, предметом діяльності якого є постачання електричної енергії споживачам, в тому числі постачальником "останньої надії" та не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу (п. 66 ст. 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії"). Також є підприємством критичної інфраструктури.

Отже, на обидві сторони спору покладено відповідальність із забезпечення умов життєдіяльності територіальних громад.

8.12. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про доцільність зменшення відсотків річних, які підлягають стягненню з відповідача, з 15% річних до 3% річних, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стягнення 3% річних з відповідача на переконання суду дозволить забезпечити баланс між інтересами позивача та відповідача, тобто - розумно забезпечить відновлення майнових втрат позивача і відповідатиме платоспроможності відповідача.

8.13. Провівши арифметичний розрахунок 3% річних, з врахуванням викладеного у п. 7.16. цього Рішення висновку щодо правомірності вимог про стягнення 694 842,04 грн 15% річних, суд встановив, що стягненню підлягають 3% річних на суму 138 968,41 грн.

8.14. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення 138 968,41 грн 3% річних та 548 007,79 грн інфляційних втрат.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів, та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, без урахування зменшення судом штрафних санкцій, у розмірі 18 642,75 грн.

9.2. Разом з тим, позивач у клопотанні про зменшення позовних вимог від 23.01.2025 просив суд вирішити питання про повернення надмірно сплаченого судового збору.

При вирішенні вказаного клопотання суд керується таким:

9.2.1. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", сума судового збору за подання даної позовної заяви з урахуванням зменшення суми позову до 1 306 671,52 грн складає 19 600,07 грн.

9.2.2. Згідно наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 1343 (внутрішній номер 393376102) від 23.12.2024 (а. с. 15) позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір на суму 110 752,54 грн.

Отже, позивачем надмірно сплачено судовий збір у сумі 91 152,47 грн.

9.2.3. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом - в розмірі переплаченої суми.

9.2.4. Таки чином, суд задовольняє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 91 152,47 грн.

9.2.5. Крім цього, суд роз`яснює позивачеві, що з 07.01.2025 повернення судового збору здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судом чи територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Таким чином, для формування Господарським судом Полтавської області електронного подання на повернення судового збору, позивачу необхідно надати суду вичерпну інформацію згідно абзацу сьомого пункту 5 розділу I "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів № 606 від 26.11.2024.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (; вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (; вул. Кирилівська 85, м. Київ, 04080; розрахунковий рахунок IBAN UA9480600 в ГУ ДКСУ у Київській області);

- 138 968,41 грн 3 % річних;

- 548 007,79 грн - інфляційних втрат;

- 18 642,75 грн витрат на відшкодування судового збору.

3. Видати судовий наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Повернути Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (, вул. Кирилівська 85, м. Київ, 04080) з Державного бюджету України 91 152,47 грн надлишково сплаченого судового збору, який сплачено платіжною інструкцією № 1343 (внутрішній номер 393376102) від 23.12.2024 на суму 110 752,54 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.03.2025.

Суддя Юлія БАЙДУЖ