ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" березня 2025 р. Справа № 914/2376/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

в апеляційному провадженні за скаргою Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 15.01.2025 (вх. №01-05/166/25 від 16.01.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2024 (повний текст складено 27.12.2024, суддя Ділай У.І.)

у справі №914/2376/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто», м.Львів

до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

про: визнання недійсним договору оренди №456 від 25.05.1993

за участю представників:

від позивача: директор Микитин А.І.;

від відповідача: не з`явився;

Учаснику процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Західного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 15.01.2025 (вх. №01-05/166/25 від 16.01.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2024 у справі №914/2376/24.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду (в складі колегії суддів Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.) від 21.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 19.02.2025.

14.02.2025 позивач подав відзив на апеляційну скаргу №250212-1гс від 12.02.2025 (вх. №01-04/1220/25), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2024 - без змін.

19.02.2025 позивач подав клопотання №250218-2гс від 18.02.2025 (вх. №01-04/1309/25), в якому просив апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 15.01.2025 не приймати до розгляду та повернути скаржнику, оскільки вона підписана особою, яка не має права її підписувати та посадове становище якої не зазначено.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» №250218-2гс від 18.02.2025 (вх. №01-04/1309/25 від 19.02.2025) про повернення апеляційної скарги скаржнику, розгляд справи відкладено на 19.03.2025.

В судове засідання 19.03.2025 апелянт явки уповноваженого представника не забезпечив.

Представниця позивача в судовому засіданні подала заяву про відвід головуючому судді Желіку М.Б. на підставі п.5 ч.1 ст.35 ГПК України. Вказану заяву зареєстровано за вх.№01-04/2143/25.

Заява про відвід обґрунтована тим, що суддя Желік М.Б. не може розглядати справу, оскільки в позивача є сумніви у його неупередженості. Зокрема, заявник наводить такі аргументи:

- суддя в порушення вимог п.1 ч.5 ст.260 ГПК України прийняв до розгляду апеляційну скаргу УКВ ДЕР ЛМР від 15.01.2025, яка підписана особою, що не має права її підписувати та посадове становище якої не зазначено, при цьому в судовому засіданні 19.02.2025 суддя Желік М.Б. відмовив у клопотанні позивача не приймати до розгляду та повернути скаржнику апеляційну скаргу УКВ ДЕР ЛМР;

- апеляційну скаргу УКВ ДЕР ЛМР підписано не уповноваженою особою - Григоровичем Русланом Руслановичем, і суду не було надано належних документів, які б підтверджували повноваження представника УКВ ДЕР ЛМР Григоровича Р.Р., натомість до апеляційної скарги додано довіреність в порядку передоручення на ім`я Григоровича Р.Р. та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.12.2024;

- позивач звертає увагу суду на те, що починаючи з 19.12.2019 у відповідності до вимог Закону №390-ІХ, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення в суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом), відтак Григорович Р.Р. повинен був вчиняти дії від імені юридичної особи в порядку самопредставництва;

- висновки Верховного Суду однозначні - наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про право особи вчиняти дії від імені юридичної особи, а також довіреності юридичної особи не підтверджують повноваження діяти за правилами самопредставництва, оскільки такі повноваження підтверджуються законом, статутом, положенням, умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією (постанова КЦС ВС від 05.01.2024 №149/184/21), отже скаржник не надав належних документів, що підтверджують повноваження представника, однак суддя Желік М.Б. прийняв апеляційну скаргу до розгляду, при цьому норми Закону суддя вважає надмірним формалізмом;

- у клопотанні про повернення апеляційної скарги позивач звертав увагу на відсутність зазначення в апеляційній скарзі посадового становища Григоровича Р.Р., що є порушенням вимог п.1 ч.5 ст.260 ГПК України, проте суд стверджує, що у вихідних даних апеляційної скарги зазначено, що Григорович Р.Р. є представником скаржника, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, хоча в жодному з цих документів не вказане посадове становище Григоровича Р.Р.;

- покликання на надмірний формалізм для виправдання неправомірних дій скаржника є намаганням судді Желіка М.Б. надати перевагу відповідачу;

- складається враження, що суддя Желік М.Б. виконує роль адвоката відповідача;

- про упередженість судді Желіка М.Б. свідчить міміка, погляд і жести в судовому засіданні в порушення норм суддівської етики;

- суддя Желік М.Б., прийнявши до розгляду апеляційну скаргу в порушення вимог Закону №390-ІХ від 29.12.2019, судової практики Верховного Суду у справах від 05.01.2024 у справі №149/184/21, №303/4297/20, на котру покликався позивач у своєму клопотанні у справі №914/2376/24, надав перевагу скаржнику - УКВ ДЕР ЛМР, що є порушенням засад рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, визначених в ст.7 ГПК України та п.п.г п.1 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також принципів верховенства права, визначених в ст.11 ГПК України;

- суддя Желік М.Б. входив до складу колегії суддів у справі №914/827/16 за позовом ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» до відповідача Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача УКВ ДЕР ЛМР про визнання права власності, котра своєю постановою від 08.08.2016, протиправно не задовольнила апеляційної скарги про скасування ухвали господарського суду від 13.07.2016 про відмову у роз`ясненні ухвали від 30.06.2016 та стягнення 689,00 грн. з ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» судового збору;

- суддя Желік М.Б., входячи до складу колегії суддів, приймав участь у прийнятті упередженого та необ`єктивного рішення, тому у позивача виникають сумніви у його об`єктивності та неупередженості.

Позивач просить задовольнити заяву про відвід судді Желіка М.Б. з метою усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості судді у результатах розгляду та об`єктивного розгляду справи.

Заслухавши пояснення представниці позивача щодо заявленого відводу в судовому засіданні, розглянувши заяву про відвід, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке:

Відповідно до положень статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч.1); питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.2); якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (абз.2 ч.3); питання про відвід вирішується невідкладно (ч.7); суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч.8); за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.11).

Статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для відводу судді.

Відповідно до вимог ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Обґрунтовуючи недовіру головуючому судді, позивач підставою заявленого відводу зазначає п.5 ч.1 ст.35 ГПК України - інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Апеляційний суд звертає увагу, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципів неупередженості та об`єктивності, необхідно довести наявність певних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку судді, які вказують на безпосередню зацікавленість у результатах вирішення справи, неналежне забезпечення складом суду, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 суд нагадує, що «безсторонність», має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності.

Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява 16695/04) від 15.07.2010).

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого судді Желіка М.Б. під час здійснення апеляційного провадження або підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості щодо розгляду цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Так, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» №250218-2гс від 18.02.2025 (вх. №01-04/1309/25 від 19.02.2025) про повернення апеляційної скарги скаржнику, розгляд справи відкладено на 19.03.2025.

У заяві про відвід наведено обґрунтування клопотання №250218-2гс від 18.02.2025 (вх. №01-04/1309/25), в якому позивач просив апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 15.01.2025 не приймати до розгляду та повернути скаржнику, оскільки вона підписана особою, яка не має права її підписувати та посадове становище якої не зазначено.

Також заявник відводу вибірково наводить мотиви відмови у задоволенні зазначеного клопотання, які було викладено в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025.

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак доводи позивача, які зводяться до незгоди з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №914/2376/24, не можуть бути підставою для відводу судді.

Щодо аргументів про те, що міміка, погляд і жести судді Желіка М.Б. в судовому засіданні в порушення норм суддівської етики свідчать про упередженість, слід зазначити таке.

Відповідно до ст.3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, в редакції Рішення З`їзду суддів від 18.09.2024, суддя має докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності. Суддя не повинен допускати поведінки, що створює враження про недотримання ним етичних стандартів судді.

У статті 8 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя під час здійснення правосуддя у межах та порядку, визначених законом, повинен виявляти тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Принцип об`єктивності розкрито у Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, у яких зокрема, зазначено, що об`єктивність судді проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При цьому, до пункту 2.5. наведено приклади таких випадків: 1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається. 2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок. 3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

В заяві про відвід не наведено будь-яких переконливих обставин щодо поведінки в судовому засіданні, які могли би свідчити про обґрунтованість сумнівів в неупередженості судді.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, на яке покликається заявник, зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Щодо доводів про участь судді Желіка М.Б. у справі №914/827/16, слід зазначити, що у вказаній справі предметом розгляду був позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» до Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання права власності.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду (у складі суддів: головуючий суддя Кузь В.Л., суддя Желік М.Б. та суддя Марко Р.І.) від 08.08.2016 у справі №914/827/16 залишено без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2016 у справі №914/827/16, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» - залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду від 08.11.2016 у справі №914/827/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.08.16 у справі №914/827/16 та додані до неї документи повернуто заявникові.

Відповідно до положень ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Відтак незгода ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.08.2016 у справі №914/827/16, яка набрала законної сили в день її прийняття та є чинною, не може бути підставою для відводу судді в іншій справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність стверджуваних заявником ознак упередженості судді та відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» про відвід судді Желіка М.Б.

Керуючись ст.ст. 2, 35, 39, 234 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто» (вх.№01-04/2143/25 від 19.03.2025) про відвід судді Желіка М.Б. від розгляду справи №014/2376/24 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.