ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"04" березня 2025 р. Справа № 924/232/22 (924/1354/20)
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши заяву адвоката Яроша В.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі
за позовом Публічного акціонерного товариства "Проскурів" м. Хмельницький
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Центр-Інвест" м. Хмельницький
2. ОСОБА_1 с. Райківці Хмельницького району Хмельницької області
3. ОСОБА_2 м. Хмельницький
4. ОСОБА_3 м. Хмельницький
5. ОСОБА_4 с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області
6. ОСОБА_5 м. Львів, смт. Брюховичі
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватного акціонерного товариства "Холод"
- визнання недійсним договору на комісійне обслуговування на ринку цінних паперів №БК-4871 від 22.03.2019;
- визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів №БВ-4872/4871 від 25.03.2019; №БВ-4873/4871 від 25.03.2019;
Представники сторін:
позивач: не з`явився
відповідач 1: не з`явився
відповідач 2: не з`явився
відповідач 3: Ярош В.Ю. - адвокат, діє на підставі ордера серія ВХ № 1009448 від 26.02.2021
відповідач 4: не з`явився
відповідач 5: не з`явився
відповідач 6: не з`явився
треті особи: не з`явилися
В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.02.2025 відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства "Проскурів" до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Центр-Інвест", 2. ОСОБА_1 , 3. ОСОБА_2 , 4. ОСОБА_3 , 5. ОСОБА_4 , 6. ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватного акціонерного товариства "Холод" про визнання недійсним договору на комісійне обслуговування на ринку цінних паперів №БК-4871 від 22.03.2019; визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів №БВ-4872/4871 від 25.03.2019; №БВ-4873/4871 від 25.03.2019; витребування у ОСОБА_3 простих іменних акцій ПрАТ "Холод" у кількості 19325 штук; витребування у ОСОБА_4 простих іменних акцій ПрАТ "Холод" у кількості 14082 штук; витребування у ОСОБА_5 простих іменних акцій ПрАТ "Холод" у кількості 14083 штук.

У відзиві на позов вих. №924/1354/20-7 від 20.01.2025, адвокат Ярош В.Ю. повідомив, що витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції під час нового розгляду, враховуючи попередні численні процесуальні документи, що надавалися попередньому складу суду під час цього нового розгляду, складають гонорар успіху у сумі 45000,00 грн, докази чого, з огляду на такий його характер, будуть подані протягом п`яти днів з моменту проголошення рішення, оскільки такий гонорар успіху об`єктивно не може виникнути раніше.

До суду 24.02.2025 надійшла заява адвоката Яроша В.Ю., сформована в системі "Електронний суд" 22.02.2025, про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, відповідно до якої останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_6 45000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (по 22500,00 грн.). Додатками до заяви оформлено, зокрема договір про надання професійної правничої допомоги від 20.01.2025, акт прийому - передачі наданих послуг від 21.02.2025.

В обґрунтування заяви адвокат вказує, що з метою ухвалення судом додаткового рішення з приводу цих витрат, надано відповідний договір, в якому визначене зобов`язання клієнтів сплатити адвокату 45 000 грн та акт прийому-передачі відповідних послуг. Так, договором про надання професійної правничої допомоги від 20.01.2025 визначено, що результатом правничої допомоги із представництва клієнтів у справі №924/232/22(924/1354/20) має бути відмова у задоволенні відповідного позову. З урахуванням такого результату, зміст професійної правничої допомоги включає підготовку необхідних процесуальних документів на розсуд адвоката, а також представництво ним інтересів клієнтів у судових засіданнях, зокрема, і що здійснювалося адвокатом до скасування рішення касаційним судом. Розмір гонорару за надання зазначеної професійної правничої допомоги у вказаній справі №924/232/22 (924/1354/20) складатиме 45 000 грн. Гонорар є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів. У будь-якому випадку, професійна правнича допомога вважається наданою, а договір про її надання виконаний адвокатом у разі ухвалення рішення, котрим у задоволенні відповідного позову відмовлено хоча б і в частині вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій. Факт надання допомоги оформляється актом приймання-передачі наданих послуг. Клієнт зобов`язаний виплатити зазначений гонорар адвокату не пізніше трьох місяців з моменту надання допомоги у справі №924/232/22 (924/1354/20). Адвокат зазначає, що клієнт прийняв надані адвокатом відповідні послуги, що підтверджено актом приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2025. Отже, гонорар адвоката був встановлений сторонами у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним. З огляду на це подання детального опису виконаних робіт не є необхідним. Схожий висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19. Крім того, адвокат звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. Зазначає про тривалий час розгляду справи та повторний її розгляд після скасування рішення касаційним судом, що також вказує на обґрунтованість та співмірність таких витрат. Додатково вказує, що оплата послуг адвоката, як то випливає із змісту договору, є "гонораром успіху", оскільки професійна правнича допомога вважається наданою, і договір про її надання є виконаний адвокатом у разі ухвалення рішення, котрим у задоволенні відповідного позову буде відмовлено.

Ухвалою суду від 25.02.2025 заяву адвоката Яроша В.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі №924/232/22(924/1354/20) призначено до розгляду в судовому засіданні на 09:15 год. 04 березня 2025 року.

Заявник - адвокат Ярош В.Ю. в судовому засіданні 04.03.2025 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та просив стягнути із позивача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_6 45000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача для участі в судовому засіданні 04.03.2025 не з`явилась, до суду надіслала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, згідно з яким просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на професійну правничу допомогу в повному обсязі. У випадку, якщо суд дійде до висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, просила суд зменшити розмір витрат ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн. Представник позивача вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими, а розмір заявленої суми неспівмірним та завищеним. Зазначає, що представником ОСОБА_2 не було додано до заяви доказів, що підтверджують витрати, понесені на правничу допомогу (зокрема, договір про надання правничої допомоги, додаток до договору, акт виконаних робіт). Тому позивач позбавлений можливості оцінити співмірність витрат на правничу допомогу адвоката. Також представник відповідача ОСОБА_2 не зазначив aнi спiвмiрність такої винагороди зі складністю справи, не надав доказів на підтвердження того, що виконаний обсяг робіт відповідає заявленій сумі. Без належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, щодо суми понесених витрат суд позбавлений можливості задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_6 вказує, що під час розгляду справи ОСОБА_6 подавався лише відзив на позову заяву, який є невеликим за обсягом та не вимагав значних затрат часу. Доказів додаткового та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Відзив є нескладним та не містить особливих доводів, а обсяг додатків невеликий. Окрім того, ОСОБА_6 у відзиві на позовну заяву фактично погоджувався з доводами, викладеними у відзиві відповідача ОСОБА_2 . При цьому, звертає увагу суду, що ОСОБА_6 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а подання відзиву на позовну заяву таким учасником справи не передбачено ГПК України. Окрім того, фактично, адвокат Ярош В.Я. брав участь у судових засіданнях як представник ОСОБА_2 , а не представник третьої особи ОСОБА_6 . При цьому, після залучення ОСОБА_6 в якості третьої особи, відбулося лише 3 судових засідань. На підставі вищевикладеного очевидним є завищений розмір витрат, що третя особа просить стягнути, а також не співмірність їх зі складністю справи, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у господарському суді та безпосередній розгляд справи), критерію реальності таких витрат.

Інші учасники для участі в судовому засіданні 04.03.2025 не з`явились.

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат суд враховує наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правничої допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідних нормах Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат дотримано вимоги ч. 8 ст.129 ГПК України, оскільки заявлено про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та подано докази понесення судових витрат в межах встановленого п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду у справі №924/232/22(924/1354/20).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Як вбачається із наданих доказів, 20.01.2025 між клієнтом - ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та адвокатом Ярошем Василем Юрійовичем укладено договір про надання професійної правничої допомоги, в якому сторони вирішили врегулювати порядок, умови та розмір гонорару, виплата якого передбачалася відповідними договорами про надання професійної правничої допомоги, що укладалися адвокатом із вказаними особами.

Згідно з п. 1 зазначеного договору адвокат зобов`язаний забезпечити необхідну та ефективну правничу допомогу клієнту у справі №924/232/22 (924/1354/20).

Результатом правничої допомоги із представництва клієнта у справі № 924/232/22 (924/1354/20) має бути відмова у задоволенні відповідного позову (п. 2 договору).

Пунктом 3 договору визначено, що з урахуванням такого результату, зміст професійної правничої допомоги включає підготовку необхідних процесуальних документів на розсуд адвоката, а також представництво ним інтересів клієнтів у судових засіданнях, зокрема, і що здійснювалося адвокатом до скасування рішення касаційним судом.

Відповідно до п. 4 договору розмір гонорару за надання зазначеної професійної правничої допомоги у вказаній справі №924/232/22 (924/1354/20) складатиме 45 000 грн. Гонорар є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів. У будь-якому випадку, професійна правнича допомога вважається наданою, а договір про її надання виконаний адвокатом у разі ухвалення рішення, котрим у задоволенні відповідного позову буде відмовлено хоча б і в частині вимог визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій.

За умовами п. 5 договору факт надання допомоги оформляється актом приймання-передачі наданих послуг.

Клієнт зобов`язаний виплатити зазначений гонорар адвокату не пізніше трьох місяців з моменту надання допомоги у справі № 924/232/22 (924/1354/20) (п. 6 договору).

Договір підписаний адвокатом Ярошем В.Ю. та клієнтами - Рудиком І.Л. та ОСОБА_6 .

На виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги від 20.01.2025, а також враховуючи ухвалене судом рішення у справі № 924/232/22 (924/1354/20) сторони підписали акт прийому - передачі наданих послуг від 21.02.2025, згідно з яким адвокат надав клієнту правничу допомогу в суді, а саме: опрацювання матеріалів справи, підготовка і подання відзиву, підготовка і подання інших процесуальних звернень, представництво у судових засіданнях. Загальна вартість наданих послуг становить 45000,00 грн. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу послуг клієнт до адвоката немає.

Разом з тим, надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч.ч. 5, 6 ст. 126 та ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Також суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача, заперечуючи щодо стягнення на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу, подала до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зокрема вказує, що витрати на правничу допомогу в розмірі 45000,00 грн є необґрунтованими, а розмір заявленої суми неспівмірним та завищеним. Звертає увагу на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надавши оцінку доводам представника позивача, викладеним у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від 03.03.2025, суд зазначає, що розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначено судом вище, на підтвердження заявлених до стягнення витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 20.01.2025 та акт приймання - передачі наданих послуг від 21.02.2025.

Водночас, відповідач у поданих запереченнях звертає увагу на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених положень чинного законодавства, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що ч.3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд враховує, що у акті приймання - передачі наданих послуг від 21.02.2025 визначений детальний опис послуг, які були надані адвокатом Ярошем В.Ю. під час надання професійної правничої допомоги в суді у справі № 924/232/22 (924/1354/20), а саме: опрацювання матеріалів справи, підготовка і подання відзиву, підготовка і подання інших процесуальних звернень, представництво у судових засіданнях.

Вартість вказаних послуг згідно з п. 4 договору є фіксованою та складає 45000,00 грн, які заявник просив стягнути з позивача по 22500,00 грн на користь Рудика І.Л. та Рудика О.А.

Отже, розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем Рудиком І.Л. визначених у акті прийому-передачі від 21.02.2025 послуг професійної правничої допомоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до ордеру серія ВХ №1009448 від 26.02.2021, адвокат Ярош В.Ю. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 478 від 30.06.2010) здійснював представництво відповідача Рудика Івана Леонтійовича у справі № 924/232/22 (924/1354/20) як під час її розгляду у суді першої інстанції у складі судді Виноградової В.В. (до скасування рішення судом касаційної інстанції), що відповідно до п. 3 договору від 20.01.2025 охоплюється визначеним у договорі гонораром, так і під час нового розгляду вказаної справи у Господарському суді Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О. та Субботіної Л.О. Зокрема, адвокат Ярош В.Ю. приймав участь у підготовчих та судових засіданнях, які відбулись 21.04.2021, 12.05.2021, 04.08.2022, 13.06.2023, 18.07.2023, 26.07.2023, 08.09.2023, 18.09.2023, 29.08.2024, 09.09.2024, 10.01.2025, 22.01.2025, 06.02.2025, 17.02.2025.

Також в ході розгляду справи в суді першої інстанції були підготовлені та надані до суду: клопотання про долучення доказів від 11.05.2021, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 12.05.2021 (підписане представником Ярошем В.Ю.), заява про відвід судді від 19.08.2022, відзив на позов від 19.10.2022, застереження щодо поновлення провадження від 05.08.2024, відзив на позов з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 31.05.2022 (підписаний представником Ярошем В.Ю.).

Вищевказані обставини свідчать, що відповідач ОСОБА_2 згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги, визначених у акті приймання - передачі наданих послуг від 21.02.2025.

При цьому з урахуванням фактичного об`єму наданих адвокатом послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 обґрунтовано заявив до стягнення з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу (гонорар) в розмірі 22500,00 грн. Тому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача в частині зменшення вказаних витрат.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення ОСОБА_6 , то суд враховує наступне.

За приписами ч. 13 ст. 129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Правова позиція щодо можливості стягнення судових витрат третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору зі сторони, визначеної відповідно до вимог ст. 129 ГПК України викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.10.2023 у справі №924/544/22.

Суд приймає до уваги, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу становить 22500,00 грн за надання послуг, визначених у акті приймання - передачі від 21.02.2025, а саме: опрацювання матеріалів справи, підготовка і подання відзиву, підготовка і подання інших процесуальних звернень, представництво у судових засіданнях.

Однак адвокат Ярош В.Ю. не здійснював представництва інтересів ОСОБА_6 в засіданнях Господарського суду Хмельницької області, що підтверджується протоколами судових засідань.

Разом із тим, матеріали справи містять заяву від 09.01.2025 про залучення ОСОБА_6 як третьої особи у справі № 924/232/22 (924/1354/20), а також заяву ОСОБА_6 від 21.01.2025, в якій останній надав свої додаткові пояснення з приводу позовних вимог та підтримав заперечення на позов, викладені у відзиві від 20.01.2024 на позовну заяву з урахуванням вказівок Верховного Суду, що викладені у постанові від 31.05.2022.

Підготовка зазначених заяв по суті справи та з процесуальних питань свідчить про надання адвокатом Ярошем В.Ю. послуг професійної правничої допомоги третій особі ОСОБА_6 під час розгляду справи №924/232/22(924/1354/20) у Господарському суді Хмельницької області, а саме в частині підготовки інших процесуальних звернень.

Проаналізувавши фактичний обсяг наданих послуг третій особі ОСОБА_6 адвокатом Ярошем В.Ю., враховуючи клопотання представника позивача про зменшення витрат на правову допомогу, суд, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на користь ОСОБА_6 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При прийнятті додаткового рішення суд також врахував позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та позицію Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 232, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №924/232/22 (924/1354/20) задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, буд. 11, код 30593842) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 22500,00 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Проскурів" (м. Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, буд. 11, код 30593842) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 13.03.2025.

Суддя Л.О. Субботіна