ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2409/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 року, суддя в І інстанції Нікітенко С.В., повний текст якого складено 19.11.2024, в м. Одесі

у справі №916/2409/24

за позовом: Державного підприємства "ІНФОТЕХ"

до відповідача: Одеського державного університету внутрішніх справ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО"

про стягнення 24 920,50 грн

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ІНФОТЕХ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеського державного університету внутрішніх справ про стягнення заборгованості за використану електричну енергію у розмірі 24920,50 грн, з яких: 24290,00 грн - сума основного боргу, 288,71 грн сума 3% річних та 341,79 грн сума інфляційних витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої в листопаді 2023 року електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 позов задоволено повністю; стягнуто з Одеського державного університету внутрішніх справ на користь Державного підприємства "ІНФОТЕХ" суму основного боргу за використану електричну енергію у розмірі 24290,00 грн, суму 3% річних у розмірі 288,71 грн, суму інфляційних витрат у розмірі 341,79 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Суд зазначив, що оскільки відповідачем у визначені Договором строки не було надано позивачу вмотивованої відмови від підписання акта купівлі-продажу електричної енергії №24-0649-11 в обсязі 3789 кВт/год за листопад 2023 року на загальну суму 24290,00 грн, у зв`язку з чим зобов`язання постачальника перед споживачем вважається належним чином виконаними, а акт узгодженим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем акт купівлі-продажу електричної енергії та рахунок є належним доказом передачі товару відповідачу, а тому виконання позивачем своїх зобов`язань на суму 24290,00 грн здійснено належним чином.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманої електричної енергії, суд вважав правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 24 290,00 грн, 288,71 грн сума 3% річних та 341,79 грн сума інфляційних витрат.

04.12.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Одеського державного університету внутрішніх справ, в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що зобов`язання з постачання електричної енергії за точками з ЕІС-кодами 62Z623 та 62Z667, за якими було здійснено нарахування, договором не встановлювалося, не визначалося, а отже обов`язку оплачувати відповідні втрати за відповідними точками обліку у Відповідача за Договором не було.

Зазначає, що протягом періоду часу з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України з 24 лютого 2022 року до моменту направлення відповіді позивачу використання учбового корпусу зі споживанням належної кількості кВт/год працівниками ОДУВС було неможливим.

Стверджує, що підпункт 6.1.6 пункту 6.1 Договору повідомляє про те, що Споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку. Керуючись викладеним, враховуючи викладене у попередньому листі-відмові від 04 січня 2024 року № 1/33, відповідач просив позивача листом від 25.01.2024 № 1/408 надати роз`яснення, на підставі яких нормативних документів (керуючись відомостями про закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії споживачу від 11 січня 2023 року № 3/23 15 листопада 2023 року) працівники Акціонерного товариства «Херсонобленерго» неправомірно спрямували нібито показники спожитої електричної енергії ОДУВС до підприємства.

Додатково посилається на те, що постанова №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) прийнята НКРЕКП (Регулятором) в межах своїх повноважень, а тому її положення, у тому числі, підпункт 16 пункту 1, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності (п.8.13.9).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ЕІС-код учбового корпусу (1) зазначений в Додатку до Заяви-приєднання до Договору, а відтак оплата одержаних послуг не носить позадоговірний характер. Зазначені обсяги споживання, включаючи втрати в трансформаторах, були прийняті відповідачем без заперечень та сплачені у повному обсязі без жодних зауважень за січень та березень 2023 року, однак, при виставленні рахунку за спожиту електричну енергію за листопад 2023 року, відповідач відмовився здійснювати оплату, що свідчить про його непослідовну, суперечливу та протиправну позицію.

В додаткових письмових поясненнях скаржник зазначив, що фактично позивач посилається на те, що Відповідач сплатив у січні 2023 року за втрати у трансформаторах у розмірі 1 кВт*год та у березні 2023 року 14 кВт*год, а тому, не дивлячись на те, що ЕІС-коди 62Z623 та 62Z667 не передбачені Договором про постачання електричної енергії споживачу № 3/23, але перебувають на балансі ОДУВС, а це означає, що ЗТП-665 є майном конкретного споживача ОДУВС і обслуговуються ним. Доказів, які б підтверджували вказані висновки Позивача, матеріали справи не містять. Більш того, Позивач фактично погоджується із тим, що деякі ЕІС-коди предметом Договору не охоплені, звинувачуючи при цьому з якоїсь причини Відповідача у цьому.

В запереченнях на додаткові пояснення скаржника позивач звертає увагу, що є безпідставними посилання скаржника на той факт, що використання будівлі навчального корпусу Херсонського факультету ОДУВС є неможливим через її значні пошкодження внаслідок бойових дій на початку 2022 року, оскільки 11.01.2023 (майже через рік) між позивачем та апелянтом укладено спірний договір про постачання електричної енергії споживачу № 3/23.

Додатково зазначає, що обставина про порушення позивачем законодавства, що регулює спірні правовідносини у сфері енергопостачання має підтверджуватися актом перевірки, складеним Регулятором і відповідним рішенням, прийнятим на підставі цього акта. Водночас, слід звертати увагу, що відповідачем не надано суду жодних доказів оскарження дій позивача щодо виставленого рахунку за одержані послуги.

Колегія суддів зазначає, що за правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження). Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 24 920,50 грн, то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України та має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24; розгляд даної апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Постановою НКРЕКП № 1849 від 27.10.2021 споживачу ТОВ Інфотех видано ліцензію на право провадження господарського діяльності з постачання електричної енергії.

11 січня 2023 року між Державним підприємством Інфотех (надалі постачальник або позивач) і Одеським державним університетом внутрішніх справ (надалі споживач або відповідач) був укладений Договір про постачання електричної енергії споживачу № 3/23 (надалі - Договір).

Цей Договір є договором, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції, споживачу постачальником та укладається сторонами, з урахуванням положень Закону України Про ринок електричної енергії, Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року (надалі ПРРЕЕ) та постанови КМУ № 1178 від 12.10.2022 року Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (п. 1.1. Договору).

Постачальник продає Електричну енергію з розподілом (код товару згідно Національного класифікатора ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія) (надалі товар) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1. Договору).

Очікуваний обсяг та строк постачання товару визначається у комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до цього Договору (надалі комерційна пропозиція) та становить 100000 кВт*год. Очікуваний обсягу постачання товару відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в оператора системи. Обсяги закупівлі товару можуть бути змінені відповідно до умов Договору та ПРРЕЕ (п. 2.3. Договору).

Відповідно до умов п. 2.4. Договору місце постачання товару визначається відповідно до Додатку 1 до договору.

Ціна Договору становить 504000,00 грн, в тому числі ПДВ 84000,00 грн (5.1. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (5.11. Договору).

Розрахунки cпоживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.12. Договору).

Згідно умов п. 5.13. Договору, оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за купований Товар відповідно до умов цього Договору. Оплата за цим Договором здійснюється протягом 10 робочих днів на підставі рахунку на оплату та Акту прийому-передачі електричної енергії, підписаного обома Сторонами.

Відповідно до умов п. 5.14. Договору якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у зазначений строк, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання Товару споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Договір діє з дати його укладання і діє до 31.12.2023, а у частині оплати - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за цим Договором (п. 15.1. Договору).

Додатком 1 до Договору є заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу.

У Додатку № 2 до Договору сторони затвердили комерційну пропозицію, якою погоджено, зокрема, такі умови:

Строк постачання товару з 11.01.2023 по 31.12.2023 (включно). Ціна (тариф) у грн на момент укладання Договору: 5,04 грн 1 кВт/год з ПДВ, включає в себе тариф на послуги з постачання та не виключає послуги з розподілу. Спосіб оплати: безготівкова форма оплата на рахунок постачальника із спеціальним режимом використання на підставі рахунку на оплату та Акту прийому-передачі електричної енергії, підписаного обома сторонами. Спосіб отримання рахунку. Споживач отримує рахунок та акт в зручний для нього спосіб: - Веб-сервіс Paperless, - M.E.Doc, - Вчасно, електронною поштою; поштовим зв`язком; тощо.

Також між сторонами 21 лютого 2023 року була укладена Додаткова угода №1 до Договору № 3/23 від 11.01.2023, відповідно до якої, сторони виклали п. 2.3. Договору у наступній редакції:

2.3. Очікуваний обсяг та строк постачання Товару визначається у Комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до цього Договору (далі - Комерційна пропозиція) зменшується на 60000 кВт*год та становить 40000 кВт*год. Очікуваний обсяг постачання Товару відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в оператора системи. Обсяги закупівлі Товару можуть бути змінені відповідно до умов Договору та ПРРЕЕ.

Також пункт 5.1. Договору викладено у наступній редакції:

5.1. Ціна Договору зменшується на 302400,00 грн, з ПДВ та становить 201600,00 грн, у т.ч. ПДВ - 33600,00 грн.

15 листопада 2023 року була укладена Додаткова угода № 2 до Договору № 3/23 від 11.01.2023, відповідно до якої, сторони виклали п. 2.3. Договору в наступній редакції:

2.3. Очікуваний обсяг та строк постачання Товару визначається у Комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до цього Договору (далі - Комерційна пропозиція) зменшується на 38297 кВт*год та становить 1703 кВт*год. Очікуваний обсяг постачання Товару відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в оператора системи. Обсяги закупівлі Товару можуть бути змінені відповідно до умов Договору та ПРРЕЕ.

Виклали пункт 5.1. Договору в наступній редакції:

5.1. Ціна Договору зменшується на 193029,08 грн., з ПДВ та становить 8570,92 грн. (вісім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 92 копійки), у т.ч. ПДВ - 1428,49 грн.

У зв`язку з виниклими об`єктивними обставинами, що істотно змінюють наміри Сторін, якими вони керувалися під час укладання договору, які вплинули на виконання умов договору, сторони дійшли взаємної згоди розірвати Договір про постачання електричної енергії споживачу № 3/23 від 11.01.2023 з 15.11.2023.

Позивач зазначає, що на виконання умов п. 5.24 Договору постачальником сформовані та 30.11.2023 направлені засобами поштового зв`язку на адресу споживача рахунок № 11 та акт купівлі-продажу електричної енергії № 24-0649-11 в обсязі 3789 кВт*год за листопад 2023 року на загальну суму 24290,00 грн в т.ч. 4048,33 грн ПДВ.

05 грудня 2023 року споживачем були отримані згадані рахунок та акт приймання-передачі, що не заперечується з боку відповідача.

На виконання вимог п. 5.25. Договору споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання від постачальника Акта, у разі відсутності обґрунтованих заперечень, підписати такий Акт та повернути один примірник постачальнику.

У випадку ненадходження, у визначений Договором строк, до постачальника письмової мотивованої відмови споживача від підписання Акта, зобов`язання постачальника перед споживачем вважається належним чином виконаними, а Акт - фактично узгодженим сторонами на шостий робочий день з моменту його отримання (п. 5.28. Договору).

Позивач вказує, що з простроченням строків, листом від 04.01.2024 № 1/33 споживач повернув ДП ІНФОТЕХ вищезазначені розрахункові документи, обґрунтовуючи це тим, що будівля університету в 2022 році зазнала ворожих обстрілів та часткових руйнувань, а один з лічильників було пошкоджено (про що складено відповідний акт), тому дані комерційного обліку, які ДП ІНФОТЕХ одержало від ОСР не є вірними, а отже споживач позбавлений будь яких юридичних підстав, які б надали йому можливість здійснювати оплату виставленого рахунку № 11 та акт купівлі-продажу електричної енергії № 24-0649-11 на суму 24290,00 грн.

На час подання позовної заяви, споживачем не здійснено оплату спожитої електроенергії, внаслідок чого за відповідачем рахується прострочена заборгованість у розмірі 24 290,00 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості в розмірі сумі 24290,00 грн, позивач нарахував відповідачу 3 % річних у розмірі 288,71 грн та інфляційні втрати у розмірі 341,79 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Отже, предметом апеляційного перегляду даної справи є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з спожиту електричну енергію у розмірі 24920,50 грн, з яких: 24290,00 грн - сума основного боргу, 288,71 грн сума 3% річних та 341,79 грн сума інфляційних витрат.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав задоволення позовних вимог,з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за №311, і безпосередньо договором.

У відповідності до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Як було встановлено вище, правовідносини між сторонами у справі щодо постачання електроенергії у листопаді 2023 року виникли на підставі договору постачання електричної енергії №3/23 від 11 січня 2023 року.

28.11.2023 представниками АТ «Херсонобленерго» було здійснено контрольний огляд вузлів обліку ОДУВС та зафіксовано нові відомості про характеристики приладів комерційного обліку електричної енергії за листопад 2023 в розмірі 3 789 кВт*год.

В подальшому, на підставі одержаних від ОСР даних комерційного обліку, керуючись п. 15.1 Договору №3/23, ДП «ІНФОТЕХ» направлено на електронну адресу ОДУВС рахунок від 30.11.2023 № 11 та акт купівлі продажу електричної енергії № 24- 0649-11 в обсязі 3 789 кВт*год за листопад 2023 року на загальну суму 24 290,00 грн в т.ч. ПДВ.

05 грудня 2023 року споживачем були отримані вказані вище рахунок та акт приймання-передачі, що не заперечується з боку відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, листом від 04.01.2024 № 1/33 відповідач повернув позивачу вищезазначені розрахункові документи без підпису, обґрунтовуючи це тим, що будівля університету в 2022 році зазнала ворожих обстрілів та часткових руйнувань, а один з лічильників було пошкоджено (про що складено відповідний акт), тому дані комерційного обліку, які ДП «ІНФОТЕХ» одержало від ОСР не є вірними, а отже споживач позбавлений будь яких юридичних підстав, які б надали йому можливість здійснювати оплату виставленого рахунку № 11 та акт купівлі продажу електричної енергії № 24-0649-11 на суму 24 290,00 грн.

З даного приводу, судова колегія зазначає таке.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до умов п. 5.25. Договору споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання від Постачальника Акта, у разі відсутності обґрунтованих заперечень, підписати такий Акт та повернути один примірник Постачальнику.

Відповідно до умов п. 5.28. Договору у випадку ненадходження, у визначений Договором строк, до Постачальника письмової мотивованої відмови Споживача від підписання Акта, зобов`язання Постачальника перед Споживачем вважається належним чином виконаними, а Акт - фактично узгодженим Сторонами на шостий робочий день з моменту його отримання.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що споживач у строк протягом 10 робочих днів починаючи з 05.12.2024, тобто дати отримання рахунку та акту, направив постачальнику письмову мотивовану відмову від підписання акта купівлі-продажу електричної енергії № 24-0649-11 в обсязі 3789 кВт/год за листопад 2023 року на загальну суму 24290,00 грн та відсутні докази оплати за отриманим рахунком.

Отже, оскільки відповідачем у 10-денний строк, визначений Договором, не було надано позивачу вмотивованої відмови від підписання акта купівлі-продажу електричної енергії № 24-0649-11 в обсязі 3789 кВт/год за листопад 2023 року на загальну суму 24290,00 грн, зобов`язання постачальника перед споживачем вважається належним чином виконаними, а акт узгодженим.

Листом від 04.01.2024 № 1/33, тобто з пропуском встановленого договором 10-денного строку, відповідачем були повернуті вищевказані рахунок та акт купівлі-продажу без підпису та оплати.

У вказаному листі відповідач посилається на те, що з 24 лютого 2022 року через збройну агресію російської федерації на території України працівники ОДУВС вимушено залишили територію Херсонського факультету. З 01 березня 2022 року м. Херсон знаходилось під владою окупаційних військ, зокрема усі приміщення Херсонського факультету ОДУВС не перебували у користуванні працівників ОДУВС. За наявною інформацією в приміщенні Херсонського факультету перебували окупаційні війська. Тимчасово окуповане м. Херсон було повернуто під контроль владою України 11 листопада 2022 року.

За фактом скоєного злочину зареєстроване кримінальне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000768 від 15 квітня 2022 року за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України.

Управлінням вибухотехнічної служби Національної поліції України 23 листопада 2022 року було проведено перевірку об`єкта на наявність вибухових матеріалів, що теоретично дало змогу надалі використовувати приміщення Херсонського факультету ОДУВС за адресою: м. Херсон, вул. Фонвізіна, 1, на території якого повинні були надаватися всі види комунальних послуг. Проте, в період окупації міста та території Херсонського факультету ОДУВС розташовувалися військові підрозділи окупантів, з території підрозділу було вивезено товарно-матеріальні цінності та частково пошкоджено огороджувальні конструкції будівлі, системи внутрішнього та зовнішнього електропостачання та теплопостачання.

23 листопада 2022 року комісійно співробітниками ОДУВС було складено акт із фіксацією показників працюючих лічильників. За результатами перевірки лічильників були зафіксовані, зокрема, наступні показники: Номер лічильника « 01691948, Тип точки обліку активна, Показники лічильника станом на січень 2022 року - 27281,81, Показники лічильника станом на кінець листопада 2022 року лічильник пошкоджений. Номер лічильника №01456069, Тип точки обліку реактивна, Показники лічильника станом на січень 2022 року - 9927, Показники лічильника станом на кінець листопада 2022 року - 9965.

Відповідно до наказу ОДУВС від 07 грудня 2022 року № 613 було створено комісію для проведення інвентаризації на території Херсонського факультету ОДУВС, яку було відразу ж розпочато. Однак під час проведення робіт направлених на збереження матеріальних цінностей факультету 14 грудня 2022 року в період часу 00 год 00 хв до 04 год 00 хв територія Херсонського факультету піддалася обстрілу зі сторони російських військ РЗСВ, внаслідок чого 4 ракети пошкодили 40 вікон, цегляний паркан, асфальтне покриття плацу, металеві двері центру первинної професійної підготовки, спортивний майданчик.

19 грудня 2022 року приблизно о 00 год 40 хв, будівля Херсонського факультету повторно піддалась ракетному обстрілу (С 300). За результатами обстрілів, яким періодично піддаються території факультету, повністю знищено приміщення бібліотеки, буфету, актового та тренажерних залів, пошкоджено конструкції будівель навчального корпусу та їдальні тощо.

Згідно проведених оглядових обстежень були виявлені пошкодження в конструкціях будівель та секційне повне знищення конструкцій, у тому числі конструкції зовнішніх та внутрішніх стін, колон, балок, конструкцій перекриття, покрівлі та парапетні плити.

В провадженні СВ УСБУ в Херсонській області відкрито 3 (три) кримінальних провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000504 від 19 грудня 2022 року, № 0001467 від 28 грудня 2022 року, № 0000397 від 18 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, відповідач у листі від 04.01.2024 № 1/33 зазначив таке: «на території Херсонського факультету ОДУВС з початку повномасштабного вторгнення російської федерації працівниками ОДУВС не використовувались приміщення структурного підрозділу ОДУВС у м. Херсоні, у період з 24.02.2022 по 23.11.2022 ОДУВС не було можливості та законних підстав користуватися послугами підприємства позивача.»

Судова колегія відхиляє посилання відповідача на факт неможливості користуватися приміщенням у період з 24.02.2022 по 23.11.2022, оскільки сам договір про постачання електричної енергії споживачу №3/23 між сторонами був укладений 11.01.2023, тобто після настання всіх перелічених відповідачем обставин, а предметом спору є невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої саме в листопаді 2023 року електричної енергії.

До Договору про постачання електричної енергії споживачу №3/23 від 11.01.2023 є додаток: заява приєднання, згідно якої апелянтом було зазначено наступні об`єкти замовника: Учбовий корпус (1) 62z632 Учбовий корпус (2) 62z664 Господарсько-побутовий корпус (їдальня) 1 62z077 Господарсько-побутовий корпус (їдальня) 2 62z997 Гараж 62z331 Насосна 62z247 Баня 62z509. Загальна адреса даних об`єктів зазначена в Заяві-приєднання до Договору: вул. Фонвізіна, 1, м. Херсон.

Всі вищезазначені ЕІС-коди були надані відповідачем самостійно позивачу під час укладення договору №3/23 від 11.01.2023 у відповідності до умов укладеного Договору.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними регулюються такими нормативно-правовими актами, зокрема, як Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, іншими нормативноправовими актами.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, керуючись принципом свободи договору, встановленим статтею 627 Цивільного кодексу України.

Крім того, згідно п.13.4. сторони зобов`язані негайно, але не пізніше ніж протягом трьої календарних днів, повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з їх виникнення надати підтверджуючи документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Водночас відповідач не повідомляв позивача про вищенаведені обставини непереборної сили, які виникли в останнього, а зазначені лише у листі від 04.01.2024 про відмову від підписання актів купівлі-продажу електричної енергії.

При цьому, істотною обставиною є те, що строк оплати послуг згідно умов договору не залежить від підписання відповідачем відповідних актів. Підписання вказаного акту залежало виключно від волевиявлення відповідача та не підписання такого акту відповідачем не спростовує обсягів спожитої у листопаді 2023 року електричної енергії, обсяги якої підтверджено оператором розподілу.

З приводу посилань скаржника на той факт, що зобов`язання з постачання електричної енергії за точками з ЕІС-кодами 62Z623 та 62Z667, за якими було здійснено нарахування, договором не встановлювалося, не визначалося, тобто дані комерційного обліку, які ДП «ІНФОТЕХ» одержало від ОСР не є вірними, а отже споживач позбавлений будь яких юридичних підстав, які б надали йому можливість здійснювати оплату виставленого рахунку № 11 та акт купівлі продажу електричної енергії № 24-0649-11 на суму 24 290,00 грн, судова колегія вважає за необхідне зауважити на наступному.

Відповідно до п.38 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно п.4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до п.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

До запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (п. 10 Постанови Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії в редакції, що діяла на момент виникнення спірний правовідносин).

Пунктом 8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за №311, визначено, що зчитування показників з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Так, на даний час саме оператори системи розподілу забезпечують комерційний облік електроенергії, тобто визначають обсяги відпущеної електричної енергії за розрахунковий період для кожного споживача.

При здійсненні нарахувань позивач використовує інформацію про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, яку надає ОСР, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме - п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.

Виходячи з вищевикладеного, обсяги спожитої електричної енергії визначає виключно ОСР на підставі власного переліку точок обліку (далі - ТКО) відповідача, на що позивач жодним чином не може впливати.

Позивач здійснює нарахування на увесь обсяг електричної енергії, який йому передав ОСР. Відповідно до галузевого законодавства та договірних умов, позивач не впливає на визначення переліку ТКО споживача та на визначення обсягів спожитої електричної енергії.

Отже, судова колегія констатує, що у відповідності до вищенаведених приписів спеціального законодавства:

- при здійсненні нарахувань позивач використовує інформацію про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, яку надає ОСР, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме - п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО;

- обсяги спожитої електричної енергії визначає виключно ОСР на підставі власного переліку точок обліку (далі - ТКО) відповідача, на що позивач жодним чином не може впливати. Позивач здійснює нарахування на увесь обсяг електричної енергії, який йому передав ОСР. Відповідно до галузевого законодавства та договірних умов, позивач не впливає на визначення переліку ТКО споживача та на визначення обсягів спожитої електричної енергії.

Матеріали справи містять лист АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» від 01.05.2024 № 20-005156-10 про надання інформації щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії, яка була поставлена електропостачальником ДП «ІНФОТЕХ» споживачу за період 11.01.2023 28.11.2023, згідно якого вбачається факт споживання за листопад 2023 в обсязі 3 789 кВт*год.

Доказів вимірювання відповідачем контрольних лічильників та надання відповідних даних позивачу матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що спожитий обсяг електричної енергії за спірний період є іншим (меншим/більшим).

Процедура оскарження даних ОСР та ППКО щодо обсягів споживання електричної енергії передбачена кодексом комерційного обліку електричної енергії.

Так, у підпункті 6 Постанови зазначено, що постачальник послуг комерційного обліку (далі ППКО) (в даному випадку функції ППКО виконує АТ «Херсонобленерго») формує дані комерційного обліку електричної енергії за даними, які отримані із засобів комерційного обліку або визначені розрахунковим шляхом у такій пріоритетності: дані комерційного обліку, сформовані на підставі показів основних та дублюючих лічильників; дані комерційного обліку, сформовані на підставі показів верифікаційних лічильників; дані комерційного обліку, сформовані на підставі показів лічильників технічного обліку, з обов`язковим подальшим їх включенням у відповідний перелік ТКО та алгоритм розрахунку; дані комерційного обліку, сформовані на підставі графіків навантаження за даними телевимірювань.

Після отримання фактичних показів лічильників ППКО повинен скоригувати відповідні оціночні дані комерційного обліку за всі періоди їх формування та протягом трьох днів надати скориговані дані АКО та іншим заінтересованим сторонам.

У разі незгоди з сформованими ППКО даними комерційного обліку учасник ринку має право ініціювати розгляд суперечки у порядку, встановленому ККОЕЕ. До дати врегулювання суперечки пріоритет для поточних розрахунків мають дані комерційного обліку, сформовані оператором системи, на території ліцензованої діяльності якого знаходиться відповідна ТКО.

Підпункт 6.1.6 пункту 6.1 Договору повідомляє про те, що Споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Однак відповідач не надав до суду доказів оскарження зазначених відомостей в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Обсяг поставленої (спожитої) електричної енергії за спірні періоди відповідачем не спростований.

Належних та допустимих доказів на спростування обсягів поставленої позивачем електроенергії на об`єкт відповідача та її вартості відповідачем суду не представлено.

Доказів споживання електричної енергії у спірний період іншими особами, які є відмінними від відповідача матеріали справи не містять.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем акт купівлі-продажу електричної енергії та рахунок є належним доказом передачі товару відповідачу, а тому виконання позивачем своїх зобов`язань на суму 24290,00 грн здійснено належним чином.

Відповідно до п. 15.1 Договору Договір діє з дати його укладення і діє до 31.12.2023, а у частині оплати до повного виконання узятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Проте, споживачем не здійснено повну та своєчасну оплату за поставлену в листопаді 2023 року електричну енергію в розмірі 24 290,00 грн.

Отже, враховуючи умови договору постачання електричної енергії строк оплати відповідачем спожитої електроенергії за листопад 2023 року є таким, що настав, а відповідачем не надано доказів виконання свого обов`язку по сплаті.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем прийнятого на себе зобов`язання. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 24290,00 грн є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.

Частина 1 ст.612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок позивача заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, з урахуванням норм чинного законодавства України і наявних між сторонами правовідносин (строків оплат і розміру заборгованості), дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача 288,71 грн 3% річних та 341,79 грн інфляційних витрат.

Щодо тверджень відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що господарські правовідносини, які склалися між позивачем і відповідачем у даній справі, серед іншого, регулюються положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 26.04.2022 №413, (далі - постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022)).

Відповідно до підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022), на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанову зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, за твердженням відповідача, оскільки зазначена постанова підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тому нарахування та стягнення штрафних санкцій за період, який входить в період дії воєнного стану, зупиняється.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє зазначені твердження відповідача з огляду на те, що спір у даній справі не стосується стягнення неустойки (пені та штрафу), предметом позову у цій справі є вимога, зокрема про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які не відносяться до штрафних санкцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, вони не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для часткового стягнення з відповідача суми пені.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24.

За таких обставин, апеляційна скарга Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.11.2024 у справі №916/2409/24 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська