ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Справа № 918/822/23(918/847/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом (відповідача 1 за зустрічним позовом): розпорядник майна, арбітражний керуючий Козирицький А. С.

відповідача 2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): адвокат Довбенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (вх.№6049/24 від 30.12.24) на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 04.12.24р. суддею Марачем В.В. у м.Рівному, повний текст складено 11.12.24р. у справі № 918/822/23(918/847/24)

за позовом Розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" Козирицького Андрія Сергійовича

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна"

про визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна"

до відповідачів:

1) ОСОБА_1

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

щодо зобов`язання утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання користування майном та виконання умов договору

в межах справи №918/822/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24).

1.2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) задоволено позов розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс". Визнано договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" недійсним. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" майном (рухомим/нерухомим) Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс". Стягнуто з відповідачів на користь розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича по 3028,00 грн. судового збору.

1.3. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Судовий збір за розгляд зустрічного позову покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 у справі №918/822/23, в порядку встановленому Кодексом України з процедур банкрутства (КУзПБ), відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна Товариства арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (Розпорядник майна). Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 у справ №918/822/23 припинено повноваження керівника ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3, виконання обов`язків керівника покладено на Розпорядника майна.

2.2. 26.04.2024 між ТОВ "Традєкс", як Поклажодавцем, в особі директора ОСОБА_3 та ТОВ "Евервелле Україна", як Зберігачем, в особі представника Корень Олесі Миколаївни, яка діє на підставі довіреності, укладено Договір зберігання з правом користування (далі по тексту договір зберігання)

2.3. Провадження у справі №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" відкрито 05.09.2023, оспорюваний в порядку статті 42 КУзПБ та ч.ч.1,5 ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України договір зберігання з правом користування був укладений боржником 26.06.2024, тобто після відкриття провадження у даній справі. В даному випадку є можливим застосування положень статті 42 КУзПБ до вимог про визнання правочину недійсним.

2.4. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

2.5. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі N 904/2979/20 тощо.

2.6. Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором/кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам

2.7. Зміст спірного правочину свідчить про те, що боржник безоплатно здійснив передачу майна в користування, тобто відмовився від власних майнових вимог, та ще й прийняв на себе додаткове зобов`язання в частині оплати вартості послуг за його зберігання. В той же час судом враховано, що ухвалою від 23.04.2024 (постановленою за результатами розгляду справи у попередньому засіданні) у справі №918/822/23, з врахуванням постанови апеляційного господарського суду від 19.08.2024 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів до боржника ТОВ "Традєкс",

2.8. Оскільки оспорюваний договір зберігання з правом користування, як встановлено судом, є безоплатним, тобто таким, що не має очевидної економічної мети, при вирішенні питання щодо фіктивності цього договору належить враховувати дійсні мотиви, через які боржником вчинено правочин з передачі власного майна безоплатно і чи є такі мотиви добросовісними. У цій справі сукупність встановлених обставин свідчить, що укладення ТОВ "Традєкс" договору зберігання з правом користування від 26.06.2024 призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника та його неплатоспроможності, а також спрямовано на завдання шкоди кредиторам - СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія", ОСОБА_2 та ТОВ "Вдм-Груп".

2.9. Наведене свідчить про фіктивність оспорюваного договору, оскільки безоплатна передача майна на користь третьої особа, яка навіть не була контрагентом боржника, порушує інтереси кредиторів, а отже має ознаки фраудаторного правочину. Спірний правочин зберігання як щодо його укладення, так і стосовно витрат на зберігання майна, всупереч вимог КУзПБ, ні розпорядником майна, ні комітетом кредиторів боржника не погоджений.

2.10. Укладення оскаржуваного договору саме у формі Договору зберігання має на меті приховання дійних намірів щодо відносин сторін та уникнення сторонами Договору обмежень щодо розпорядження майном боржника та свідоме порушення вимог статті 44 вищезазначеного Кодексу. Так, від імені ТОВ "Традєкс" оскаржуваний Договір укладав директор ОСОБА_3. в той час як директором ТОВ "Евервелле Україна" (Зберігач за договором) також є вказана особа, що зокрема вбачається з Довіреності від 03.06.2024, якою ТОВ "Евервелле Україна" в особі керівника ОСОБА_3 надало право громадянці ОСОБА_6 представляти інтереси ТОВ "Евервелле Україна". Крім того слід зазначити, що учасником обох сторін договору є ОСОБА_7, який зокрема, є і кредитором ТОВ "Традєкс" у справі про банкрутство останнього №918/822/23.

2.11. Відповідно оспорюваний договір укладено боржником в інтересах заінтересованої особи та окремого кредитора боржника. За Договором зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладеним між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна", ТОВ "Традєкс" передало у користування все своє майно, власником якого воно є, то, відповідно, у розумінні норм ст.1 КУзПБ, вищевказаний договір є значним правочином. Однак, боржник уклав оспорюваний правочин, як значний, без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів). Такі дії боржника не можуть розцінюватися як добросовісні щодо кредиторів, тому не можуть бути підставою для висновку, навіть за умови вчинення певних дій на виконання цього правочину, що оспорюваний договір не є фіктивним. До того ж цей факт оцінюється судом у сукупності з іншими встановленими судом обставинами, які в цьому разі не свідчать про легітимну мету укладеного договору.

2.12. Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні майном. Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації) (частина 1 статті 44 КУзПБ).

2.13. ТОВ "Традєкс", відповідно до даних реєстру нерухомого майна, на праві власності належить майно за адресою - Львівська обл., Жидачівський р-н., смт. Гніздичів (селище міського типу Гніздичів), вулиця Коновальця (вулиця Коновальця), будинок 4а і будинок 4. Все майно ТОВ "Традєкс" знаходиться за вищенаведеними адресами та є діючим майновим комплексом. Оскільки постановою від 19.08.2024 у справі №918/822/23 апеляційного суду припинено повноваження керівника ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 та покладено виконання обов`язків керівника на Розпорядника майна, останнім з метою виконання покладених на останнього обов`язків, в тому числі прийняття майна, проведення інвентаризації, вживалися відповідні заходи та вчинялися дії.

2.14. Судом встановлено, що майно ТОВ "Традєкс" фактично все розташоване вказаною за адресою і відповідач - ТОВ "Евервелле Україна" повністю заблокував доступ до вказаного майна, як самому Товариству, так і розпоряднику майна, і наразі його використовує, незважаючи на той факт, що навіть не все майно зазначено у оскаржуваному договорі. Колишній керівник Товариства був зобов`язаний протягом трьох днів виконати вимоги постанови від 19.08.2024 у справі №918/822/23 та передати Розпоряднику майна документацію та матеріальні цінності Товариства. Натомість колишній керівник - зник та не виходить на зв`язок з розпорядником майна, а невідомі особи, прикриваючись оспорюваним Договором (стороною якого є заінтересована особа у розумінні КУзПБ), блокують доступ до майна ТОВ "Традєкс", керівником якого є Розпорядник майна, та незаконно використовують майно Товариства.

2.15. Наразі всім майном ТОВ "Традєкс" незаконно користується ТОВ "Евервелле Україна" та отримує з цього дохід. З огляду на те, що судом встановлено, що Договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024 є недійсним, то, відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" утримує у себе майно, яке належить ТОВ "Традєкс", без відповідної правової підстави, чим, серед іншого, чинить останньому перешкоди, як у доступі до майна, так і у користуванні ним, а тому є обґрунтованою позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні майном та надання безперешкодного доступу позивача до відповідного майна.

2.16. У зв`язку із визнанням недійсним Договору зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, , то, відповідно безпідставними та необґрунтованими є зустрічні вимоги ТОВ "Евервелле Україна" про зобов`язання арбітражного керуючого Козирицького А.С. утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання ТОВ "Евервелле Україна" користуватися майном, та виконувати умови договору зберігання майном та користування від 26.06.2024.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна", 27.12.2024 через систему "Електронний суд", звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх.№6049/24 від 30.12.24), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) та ухвалити нове рішення згідно якого відмовити розпоряднику майна ТОВ "Традєкс" в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення не незаконним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так як оспорюваний договір не підпадає під ознаки: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна.

3.3. Проте договір зберігання, укладений між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" спрямований на зберігання майна. А відтак на підставі ч. 1 ст. 42 КУзПБ договір зберігання не може бути визнаний недійсним. Окрім того, судом було невірно застосовано до даних правовідносин положення ст. 234 ЦК України.

3.4. Разом з тим, розпорядник майна не довів достатніми, належними та допустимими доказами, що договір зберігання порушує права та законні інтереси ТОВ "Традєкс". В даному випадку важливим є той факт, що у Товариства відсутні трудові ресурси для того, щоб здійснювати обслуговування та зберігання майна. Окрім того, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають їй відповідати. Верховний Суд зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Разом з тим матеріалами справи підтверджено, що на виконання договору зберігання ТОВ "Традєкс" було передано для ТОВ "Евервелле Україна" майно.

3.5. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Разом з тим, ТОВ "Евервелле Україна" зберігає ввірене йому майно на підставі договору зберігання і даний договір не містить ознак фіктивності, так як зі сторони ТОВ "Евервелле Україна" виконується, в частині зберігання майна. Крім того, загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить. Даний договір не містить ознак договору, який може завдати шкоди інтересам кредиторів, так як майно за даним договором не вибуло з власності боржника і не позбавлене можливості розірвати даний договір або ж просити внести зміни до нього, або ж вчинити інші дії, якими не буде завдано для ТОВ "Евервелле Україна".

3.6. Розпорядником майна Козирицьким А.С. не надано до справи доказів того, що ним у проміжок часу з 05.09.2023 по 26.06.2024 вживались заходи на збереження майна ТОВ "Традєкс". Розпорядником майна Козирицьким А.С. не надано до справи доказів того, що ним вживались дії, спрямовані на перевірку достовірності кредиторських вимог, хоча це є його прямим обов`язком. В даному випадку суд дійшов до невірних висновків про те, що договір зберігання, укладений між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" спрямований на унеможливлення задоволення кредиторських вимог. Апелянт звертає увагу на те, що за даним договором ТОВ "Традєкс" не розпорядився майном, а передав його на зберігання, для унеможливлення його знищення. І таке право не заборонено актами цивільного законодавства, в тому числі Кодексом України з процедур банкрутства.

3.7. Крім того, суд при ухваленні незаконного судового рішення не врахував позиції, викладені у Постановах Верховного суду: від 21.07.2022 у справі №908/3468/13, від 20.05.2020 у справі №922/1903/18, у постанові від 07.10.2020 у справі №755/17944/18 у яких вже сформована судова практика про можливість оскарження (фраудаторного) правочину особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує такий правочин.

3.8. Позивач обґрунтовував свій позов тим, що ухвалою суду у справі №918/822/23 від 23.04.2023 було задоволено кредиторські вимоги. А також тим фактом, що це значний правочин. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Суд не встановив, а позивач не довів недобросовісної поведінки ТОВ "Евервелле Україна" при укладенні договору зберігання. Розпорядник майна не звертався до директора ТОВ "Традєкс" з позовом про стягнення будь-яких збитків, завданих цим правочином відповідно до ст. 92 ЦК України.

3.9. Апелянт також звертає увагу суду на необхідність застосування до спірних правовідносин принципу заборони суперечливої поведінки (в діях посадових осіб ТОВ "Традєкс"), яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, а також ст.13 ЦК про заборону зловживання правами. Тобто ТОВ "Традєкс" було підписано договір зберігання, передано майно на відповідальне зберігання і лише через деякий час, коли ТОВ "Евервелле Україна" було вжито заходів, спрямованих на виконання даного договору розпорядник майна він же і директор ТОВ "Традєкс" ОСОБА_1 звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним. В даному випадку суд помилково вказує на той факт, що оскільки учасником ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" - є ОСОБА_4 , відповідно саме в його інтересах укладено даний договір. Дане твердження суду не є обґрунтованим ні доказами, ні актами законодавства, а відтак не можуть бути покладені в основу судового рішення. Також суд помилково вважає діями, спрямованими розпорядником майна Козирицьким А.С. на збереження майна та виконання ним своїх повноважень - це факти його виїздів у м. Рівне, с. Тараканів, та смт. Гніздичів Львівської області. Розпорядник майна ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами того факту, що станом на 06.09.2024 ТОВ "Традєкс" мало змогу зберігати майно.

3.10. Суд помилково дійшов до передчасних висновків про те, що розпоряднику майна чинились перешкоди у доступі до майна. Більше того, пан ОСОБА_1 не звертався до ТОВ "Евервелле Україна" з проханням надати йому можливість здійснити огляд приміщень. Матеріалами справи не підтверджено, що ТОВ "Евервелле Україна" незаконно користується майном ТОВ "Традєкс", а тому і в даній частині рішення суду не підтверджено ні доказами, ні нормами права чи закону.

3.11. Щодо позовної вимоги зобов`язати ТОВ "Евервелле Україна" усунути перешкоди у користуванні ТОВ "Традєкс" майном, апелянт зазначає, що способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. При цьому зазвичай належний і ефективний спосіб захисту - саме той, який спрямований на саме ті правові наслідки, які захищають право. В даному випадку, слід враховувати той факт, що ОСОБА_1 не є власником майна ТОВ "Традєкс", а також той факт, що між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" укладено договір, на виконання даного договору ТОВ "Традєкс" передало, а ТОВ "Евервелле Україна" отримало майно на зберігання.

3.12. Передбачений статтею 391 ЦК спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору чи угоді, укладеного з позивачем. А в даному випадку - позивач не є власником майна.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (вх.№6049/24 від 30.12.24) на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24).

4.1.1. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.02.2025 о 15:15 год.

4.2. . Розпорядник майна ТОВ "Традєкс", арбітражний керуючий Козирицький Андрій у відзиві від 03.02.2025 (вх.529/25 від 03.02.2025) просить апеляційну скаргу ТОВ "Евервелле Україна" на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) - без змін.

4.3. За результатами судового засідання 26.02.2025, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, апеляційним судом відкладено розгляд апеляційної скарги у даній справі на 05.03.2025 об 10:30год., щоб надати можливість представнику скаржника адвокату Довбенко Г.В. ознайомитися з матеріалами даної справи, а представнику скаржника адвокату Корень О.М. можливість прибути у судове засідання, про що постановлена відповідна ухвала суду.

4.3.1. Також, в ухвалі про відкладення розгляд апеляційної скарги у справі №918/822/23(918/847/24) від 26.02.2025 апеляційним судом зобов`язано представника апелянта - адвоката Довбенко Галину Володимирівну до початку судового засідання через систему "Електронний суд" подати до апеляційного суду якісну копію примірника договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025 підписаного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" та Адвокатським Бюро "Галини Довбенко".

4.3.2. Також, забезпечено адвокату арбітражному керуючому Козирицькому А.С. проведення судового засідання 05.03.2025 об 10:30 год. у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

4.4. 05.03.2025 до початку судового засідання через систему "Електронний суд" від апелянта ТОВ "Евервелле Україна", за підписом адвоката Корень О.М. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду апеляційної скарги.

4.4.1. У клопотанні представник ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М. зазначає, що 05.03.2025 вона буде задіяна як захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у справі №155/375/21 щодо розгляду по суті кримінального провадження №0000025 від 24.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України. Судове засідання у справі №155/375/21 призначене на заздалегідь узгоджену дату: 26 лютого 2025 року на 15 год. 00 хв. у приміщенні Горохівського районного суду Волинської області Зважаючи на вказані обставини, представник ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М., з об`єктивних причин, не зможе прийняти участі у призначеному судовому засіданні по справі №918/822/23(918/847/24), тому просить перенести його на іншу дату

4.5. Також, 05.03.2025 до початку судового засідання іншим представником апелянта ТОВ "Евервелле Україна" - адвокатом Довбенко Г.В. через канцелярію апеляційного суду подано клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

4.5.1. У клопотанні адвокат зазначила, що з матеріалами електронної справи 918/822/23(918/847/24) вона як представник апелянта була ознайомлена, однак в силу зайнятості в судовому засіданні працівників суду в іншому судовому засіданні щодня не було можливості ознайомитися з матеріалами справи. Керуючись ст. 42 ГПК України, ч. 11 ст. 270 ГПК України, просить судове засідання у справі №918/822/23(918/847/24) на іншу дату та час. Надати можливість ознайомитись з матеріалами паперової справи та зробити фотокопії матеріалів справи.

4.5.2. Згідно клопотання від 04.03.2025, яке подано до апеляційного суду 05.03.2025 (10:18год) адвокат Довбенко Г.В. долучає до матеріалів справ копію Договору від 26.02.2025 про надання правничої допомоги.

4.5.3. Також, 05.03.2025 (10:20год.) подано адвокатом Довбенко Г.В. додаткові пояснення по справі №918/822/23(918/847/24).

4.6. До участі у судовому засіданні 05.03.2025 в режимі відеоконференції, згідно ухвали суду, долучився розпорядник майна, арбітражний керуючий Козирицький А.С.

4.7. Адвокат Довбенко Г.В. уповноважений представник апелянта ТОВ "Евервелле Україна" прибула до суду для участі в судовому засіданні 05.03.2025 об 10:30год.

4.8. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.9. До початку розгляду апеляційної скарги по суті, представник апелянта адвокат Довбенко Г.В. у судовому засіданні 05.03.2025 підтримала клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

4.9.1. При цьому, головуючий суддя уточнив у адвоката Довбенко Г.В. обґрунтування поданого нею клопотання щодо не можливості ознайомлення з матеріалами справи у період часу до 05.03.2025, оскільки адвокатом в клопотанні зазначено, що через зайнятість працівників суду в іншому судовому засіданні щодня у неї не було можливості ознайомитися з матеріалами справи.

4.9.2. Головуючим суддею повідомлено, що наступного дня після попереднього засідання 26.02.2025 матеріали даної справи були належним чином підготовлені для ознайомлення. Секретар судового засідання та помічник судді щодня в межах робочого часу суду були готові надати адвокату матеріали справи для ознайомлення.

4.9.3. Однак, у період з 27.02.2025 по 05.03.2025 до Північно-західного апеляційного господарського суду адвокат Довбенко Г.В. не зверталася з відповідним клопотанням

4.9.4. З урахуванням наведеного, адвокат Довбенко Г.В. уточнила, що лише через свої особисті сімейні питання та зайнятість по інших робочих питаннях, вона протягом вказаного періоду не змогла прибути до суду для ознайомлення.

4.10. Також головуючим суддею оголошено клопотання іншого представника апелянта Корень О. М. про відкладення (перенесення) розгляду апеляційної скарги та його зміст.

4.11. Розпорядник майна заперечив проти заявлених клопотань представників апелянта.

4.12. За результатами розгляду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду апеляційної скарги (адвокат Корень О.М. ) та клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи (адвокат Довбенко Г.В.), з наведених підстав колегія суддів зазначає наступне.

4.12.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (вх.№6049/24 від 30.12.24) на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24). Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.02.2025 о 15:15 год.

4.12.2. Апеляційним судом в ухвалі роз`яснено сторонам, що явка повноважних представників учасників провадження у справі у судове засідання - на їх власний розсуд.

4.12.3. Відповідно, явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою.

4.12.4. Також, в ухвалі сторін у справі попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

4.12.5. Так, 26.02.2025 судове засідання у даній справі розпочалося з розгляду клопотань представників скаржника про відкладення розгляду даної апеляційної скарги:

- адвоката Корень О.М. - з підстав перебування її у іншому суді - Горохівському районному суді - для розгляду кримінальної справи;

- адвоката Довбенко Г.В. - для ознайомлення з матеріалами справи.

4.12.6. За результатами судового засідання 26.02.2025, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, апеляційним судом відкладено розгляд апеляційної скарги у даній справі на 05.03.2025 об 10:30год., щоб надати можливість представнику скаржника адвокату Довбенко Г.В. ознайомитися з матеріалами даної справи, а представнику скаржника адвокату Корень О.М. можливість прибути у судове засідання, про що постановлена відповідна ухвала суду.

4.12.7. Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів зауважує, що з часу першого судового засідання 26.02.2025 - відкладення розгляду даної апеляційної до дати наступного судового засідання - 05.03.2025, представник апелянта - адвокат Довбенко Г.В. мала достатньо часу для ознайомлення з матеріалами даної справи, зокрема, у паперовій формі.

4.12.8. При цьому, слід зазначити, що наступна дата судового засідання була узгоджена з адвокатом.

4.12.9. Тоді як, до початку судового засідання 05.03.2025 представник апелянта - адвокат Довбенко Г.В. знову подає клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, яке остання підтримує у судовому засіданні 05.03.2025.

4.12.10. В даному випадку у адвоката апелянта було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами даної справи. Заявлене клопотання є абсолютно безпідставне.

4.12.11. Щодо клопотання адвоката Корень О.М.

4.12.12. 26.02.2025 до початку судового засідання (перше судове засідання з розгляду апеляційної скарги у даній справі) представник апелянта ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М., через систему "Електронний суд" подавала лопотання про перенесення (відкладення) розгляду апеляційної скарги, що призначена на 26.02.2025 о 14:30 год.

4.12.13. Як уже зазначалося, апеляційним судом, зокрема, ухвалено задоволити, клопотання адвоката Корень О.М., судове засідання 26.02.2025, відкладено розгляд апеляційної скарги у даній справі на 05.03.2025 об 10:30год., зокрема, щоб надати представнику скаржника адвокату Корень О.М. можливість прибути у судове засідання, про що постановлена відповідна ухвала суду.

4.12.14. Так, у клопотанні, яке подавалося представник ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М. зазначала, що 26.02.2025 вона буде задіяна як захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у справі №155/375/21 щодо розгляду по суті кримінального провадження №0000025 від 24.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України. Судове засідання у справі №155/375/21 призначене на заздалегідь узгоджену дату: 26 лютого 2025 року на 15 год. 00 хв. у приміщенні Горохівського районного суду Волинської області Зважаючи на вказані обставини, представник ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М., з об`єктивних причин, не зможе прийняти участі у призначеному судовому засіданні по справі №918/822/23(918/847/24), тому просить перенести його на іншу дату.

4.12.15. У клопотанні, яке представник ТОВ "Евервелле Україна" адвокат Корень О.М. подала на дане судове засідання 05.03.2025, остання зазначила, про ті самі обставини що і 26.02.2025 - вона буде задіяна як захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у справі №155/375/21 щодо розгляду по суті кримінального провадження №0000025 від 24.03.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 .

4.12.16. При цьому, адвокатам знову ж таки зазначається про судове засідання у справі №155/375/2, що призначене на заздалегідь узгоджену дату: 26.02.2025 на 15 год. 00 хв.

4.12.17. Відповідно, наведені обґрунтування щодо неможливості участі представника апелянта у даному судовому засіданні 05.03.2023 оцінюються критично.

4.12.18. Окрім того колегією суддів з`ясовано (шляхом відкритого доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень), щодо засідань у Горохівського районного суду Волинської області у справі №155/375/21 на як 26.02.2025 та і 05.03.2025.

4.12.19. Однак, у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані/інформація про судові засідання у справі №155/375/21 - 26.02.2025 та 05.03.2025

4.12.20. У будь якому випадку, з наведеного слідує, що представником апелянта - адвокатом Корень О.М. на власний розсуд обрано пріоритетність її участі у судових засіданнях 05.03.2025 та представництва інтересів свої довірителів.

4.12.21. Апеляційним судом враховуються, що вказане клопотання вказане адвоката Корень О.М. у даній справі є повторним.

4.13. Таким чином, подання представниками апелянта - адвокатами Довбенко Г.В. та Корень О.М. вказаних вище клопотань з відповідними обґрунтуванням, свідчить про недобросовісне користування учасниками провадження у справі своїми процесуальними правами.

4.14. Оскільки явка представників сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, враховуючи встановлені частиною 1 статті 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті, згідно вимог ст.269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі апелянта та його представника Корень О.М. відповідно відмовляє у задоволенні клопотань про відкладення (перенесення) розгляду апеляційної скарги у даній справі.

4.15. Учасники провадження у справі, що з`явилися у судове засідання 05.03.2025 (в режимі відеоконференції) надали пояснення в обґрунтування своїх доводів та заперечень по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (вх.№6049/24 від 30.12.24) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши у судовому засіданні пояснення арбітражного керуючого, розпорядника майна та представника апелянта, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" () 17.05.2010 було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реєстраційним №0000609.

7.3. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.09.2023 відкрито провадження у справі №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс". Визнано грошові вимоги кредитора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" у загальному розмірі 62 254 171,32 грн., з яких: 33 820 989,59 грн. - основна заборгованість за Договором позики №21-01-22 від 28.02.2022 року; 28 350 011,34 грн. - основна заборгованість, 83170,39 грн. - три проценти річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки №28-12-21 ФД від 28.12.2021. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" призначено арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича.

7.4. За матеріалами справи встановлено, що 26 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс", як Поклажодавцем, в особі директора ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна", як Зберігачем, в особі представника Корень Олесі Миколаївни, яка діє на підставі довіреності, укладено Договір зберігання з правом користування (далі по тексту договір зберігання) (т.2 а.с. 27-30).

7.4.1. За умовами пункту 1.1. договору зберігання Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання, з правом користування рухоме та нерухоме майно (основні засоби) наведені в Додатку (Специфікації №1) до цього Договору (надалі Майно), яке належить Поклажодавцю на праві власності. Майно знаходиться за адресою Львівська область, Жидачівський р-н, смт.Гніздичів, вуд.Коновальця, буд.4.

7.4.2. Відповідно до п. 1.3. Договору вартість Майна, переданого на зберігання, становить 53 822 500,43 грн.

7.4.3. Відповідно до пункту 2.2. Договору Зберігач має право: користуватись Майном, передавати Майно в оренду, переважне право на придбання майна, тощо. При цьому ТОВ "Традєкс",відповідно до п. 5.2. Договору за зберігання Майна повинен сплачувати Товариству "Евервелле Україна щомісячно до 20 числа кожного місяця зберігання кошти, у розмірі 150000,00 грн.

7.4.4. Згідно пункту 7.4 цей Договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками обох Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Термін дії даного договору сторони визначають до 31 грудня 2033 року.

7.5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 у справі №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" було припинено повноваження керівника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) ОСОБА_3. Покладено виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) на розпорядника майна - арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №49 від 01.02.2013).

7.6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.08.2024 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича задоволено. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16.07.2024 у справі №918/822/23 в частині відсторонення за ініціативою суду арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича від виконання обов`язків розпорядника майна боржника - ТОВ "Традєкс" скасовано.

7.7. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.09.2024 за кодом 99 станом на 03.09.2024, керівником боржника ТОВ "Традєкс" є Козирицький Андрій Сергійович.

7.8. За статтею 1 КУзПБ розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

7.9. Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації) (частина 1 статті 44 Кодексу).

7.10. Частиною 3 статті 44 КУзПБ визначено, що розпорядник майна зобов`язаний вживати заходів для захисту майна боржника, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника.

7.11. У постанові Верховного Суду у справі №29/5005/6325/2011(904/8849/21) зроблено висновок, що подання заяв про визнання недійсними правочинів боржника в разі встановлення арбітражним керуючим наявності фраудаторних правочинів боржника, вчинених у підозрілий період - це обов`язок арбітражного керуючого, спрямований на виявлення та повернення майна боржника у справі про банкрутство.

7.12. В подальшому, 16.09.2024 розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" - арбітражний керуючий Козирицький А.С. звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна", в якому просить:

- визнати Договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (ідентифікаційний код 43020360) недійсним;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" майном (рухомим/нерухомим) Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061).

7.13. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.09.2024 у складі судді Андрійчук О.В. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/822/23(918/847/24). Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.10.2024.

7.13.1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.10.2024 матеріали справи №918/822/23(918/847/24) за позовом розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" про визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном передано до Господарського суду Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа № 918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс".

7.13.2. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.10.2024 справу №918/822/23(918/847/24) передано судді у провадженні якого перебуває справа №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс".

7.13.3. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.10.2024 справу №918/822/23(918/847/24) в порядку статей 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства прийнято провадження суддею у провадженні якого перебуває справа №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс".

7.14. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, Договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024 укладений з порушенням норм чинного законодавства України та законних прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс". Розпорядник майна зазначає, що Договір укладено без належного економічного та юридичного мотиву для Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", результатом яких є надання в оренду майна останнім без отримання прибутку, а отже не відповідає загальним принципам підприємницької діяльності.

7.14.1. Розпорядник майна вважає, що Договір є фіктивним правочином, оскільки не має на меті настання його реальних наслідків та не має на меті отримання ТОВ "Традєкс" прибутку, що оскаржуваний Договір є удаваним правочином та укладений, зокрема, з метою приховання фактичного передання майна ТОВ "Традєкс" в оренду ТОВ "Евервелле Україна", а також укладений без погодження з Розпорядником майна. Зазначає, що оскаржуваний Договір носить фраудаторний характер, оскільки ТОВ "Традєкс" взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій ТОВ "Евервелле Україна", що очевидно є неправомірною та недобросовісною поведінкою, укладений зацікавленою особою (один і той же директор, учасник у двох сторін правочину). Також вважає, що оскаржуваний договір, серед іншого, впливає на права ТОВ "Традєкс" в частині вчинення ТОВ "Евервелле Україна" перешкод у доступі до майна ТОВ "Традєкс".

7.14.2. Вважаючи Договір зберігання з правом користування від 26 червня 2024 року фіктивним, укладеним на шкоду боржнику та кредиторам, без погодження з розпорядником майна боржника, а зміст його таким, що суперечить Цивільному Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, позивач просить визнати вказаний договір недійсним.

7.15. 07.10.2024 до Господарського суду Рівненської області у межах справи №918/822/23(918/847/24) представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" подано зустрічний позов до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" в якому просить зобов`язати арбітражного керуючого Козирицького А.С. утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" користуватися майном, що знаходиться за адресою: Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця 4 та виконувати умови Договору зберігання майном та користування від 26 червня 2024 року.

7.16. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.10.2024 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №918/822/23(918/847/24).

7.17. Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що наступним 26.06.2024 між ТОВ "Евервелле Україна" та ТОВ "Традєкс" було укладено договір про зберігання майна з правом користування. Того ж дня було підписано акт приймання - передачі та специфікацію. Згідно умов даного договору ТОВ "Евервелле Україна" набуло право користуватись майном, яке знаходиться за адресою: Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця, буд. 4 з 01 серпня 2024 року. Обов`язок зі зберігання майна, яке знаходиться за адресою: Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця, буд. 4 набуло з 26 серпня 2024 року і відповідно з даної дати приступило до виконання умов даного договору: було закріплено за даним об`єктом сторожів та інших працівників ТОВ "Евервелле Україна". Зазначає, що за адресою: Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця, буд. 4 господарську діяльність здійснює лише ТОВ "Евервелле Україна". Разом з тим стверджує, що з початку вересня 2024 року арбітражний керуючий Козирицький А.С. намагається чинити дії щодо перешкоджання господарській діяльності ТОВ "Евервелле Україна" шляхом:

- неправомірного повідомлення правоохоронних органів, що за даною адресою здійснює господарську діяльність ТОВ "Традєкс";

- намагання проникнути за даною адресою з метою виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 та 26.04.2024, які стосуються його повноважень у межах справи про банкрутство ТОВ "Традєкс";

- неправомірного подання у справі №918/822/23 заяви про забезпечення вимог кредиторів, в якій прохальна частина стосується прав та законних інтересів ТОВ "Евервелле Україна", так як ОСОБА_1 просить заборонити ТОВ "Евервелле Україна", яке не є учасником справи №918/822/23, користуватись майном, що знаходиться за адресою Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця, буд. 4 та вул. Коновальця 4а, що серед іншого вважає незаконним втручанням у законну господарську діяльність ТОВ "Евервелле Україна".

7.17.1. Зазначає, що такі дії можуть призвести до блокування господарської діяльності ТОВ "Евервелле Україна" та завдати шкоди даному Товариству на суму, що на даний час перевищує 1 млн. дол. США, оскільки ТОВ "Традєкс" не має ні трудових ресурсів, ні матеріальних активів для зберігання зерна, власником якого є ТОВ "Евервелле Україна", та яке знаходиться за даною адресою.

7.17.2. Зазначає, що у договорі, який укладено між ТОВ "Евервелле Україна" та ТОВ "Традєкс" сторони врегулювали право ТОВ "Евервелле Україна" користуватись майном, яке передане на зберігання. Тому з врахуванням вище викладеного вважає, що дії, що вчиняються арбітражним керуючим Козирицьким А.С., спрямовані на чинення перешкод у господарській діяльності ТОВ "Евервелле Україна".

7.18. 21.10.2024 розпорядником майна арбітражним керуючим Козирицьким А.С. подано відзив на зустрічний позов ТОВ "Евервелле", в якому проти вимог останнього заперечує посилаючись на те, що ТОВ "Евервелле Україна" користується майном, яке належить Боржнику на праві власності, при цьому саме право користування виникло у ТОВ "Евервелле Україна" виключно на підставі оскаржуваного Договору, наслідком укладання якого є припинення господарської діяльності самого ТОВ "Традєкс". Зазначає, що внаслідок укладення Боржником вкрай невигідного для самого Боржника Договору зберігання з правом користування від 26.06.2024, Боржника було фактично позбавлено ліквідного майна та можливості стабільного отримання прибутку від своєї прямої господарської діяльності, що оскаржуваний Договір має на меті завдання шкоди ТОВ "Традєкс", забезпечення безоплатного використання ТОВ "Евервелле Україна" ліквідним майном ТОВ "Традєкс" та покладення на останнього додаткового фінансового навантаження за нібито зберігання a Фактично - безоплатне користування даним майном.

7.19. Відповідачі за первісним позовом не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву.

7.20. Також, 21.10.2024 розпорядник майна арбітражний керуючий Козирицьким А.С. подано Заяву про зміну (доповнення) підстав позову (186-190, т. 1)

7.20.1. В той же час 21.10.2024 розпорядником майна арбітражним керуючим Козирицьким А.С. подано пояснення (уточнення позовних вимог) (а.с. 1-8, т.2).

7.20.2. Частиною 3 статті 46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

7.20.3. Вказаною нормою позивачу надано право змінити або предмет або підстави позову, і не надано право змінювати і предмет і підстави позову одночасно.

7.20.4. З поданої позивачем Заяви про зміну (доповнення) підстав позову вбачається, що вона направлена на зміну саме підстав позову.

7.20.5. Тоді як, у Поясненнях (уточненнях позовних вимог) позивач фактично змінює предмет позову, так як зазначає про уточнення прохальної частини позовної заяви, зокрема пункт 3, та наводить нову редакцію вказаного пункту відмінну від редакції, вказаної в позовній заяві.

7.20.6. В судовому засіданні позивач розпорядник майна арбітражний керуючий Козирицьким А.С. згідно статті 46 ГПК України заявив усне клопотання про прийняття до розгляду лише Заяву про зміну (доповнення) підстав позову.

7.20.7. 20.11.2024 в судовому засіданні Господарський суд Рівненської області протокольною ухвалою повернув позивачу - арбітражному керуючому пояснення (уточнення позовних вимог) (а.с.84-85,т. 3).

7.21. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.12.2024.

7.22. За результатами розгляду даного спору, 04.12.2024 Господарським судом Рівненської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.- 1.3. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.- 2.16. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Заслухавши в судовому засіданні доповідь головуючого судді, оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 04.12.2024 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Згідно частини 1 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема судовий захист цивільного права та інтересу.

8.4. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4.1. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

8.6. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

8.7. Згідно частини 6 статті 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

8.8. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

8.9. Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

8.10. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

8.11. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

8.12. Відповідно до частини першої статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

8.13. Щодо правомірності Договору зберігання з правом користування від 26 червня 2024 року, укладеному між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" та відповідності його змісту Цивільному Кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, слід зазначити наступне.

8.14. Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

8.15. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

8.16. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

8.17. Частиною 1 статті 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

8.18. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.19. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).

8.20. Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

8.21. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частини 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України).

8.22. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 ЦК України).

8.22.1. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.22.2. Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

8.22.3.. Разом з цим, в статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

8.22.4..Таким чином, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.

8.22.5. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність обставин, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

8.23. Так, згідно статті 16 ЦК України є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 вказаної статті).

8.24. Статтями 16, 203, 215 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

8.24.1. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці (постанови Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 ).

8.25. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16).

8.26. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. (Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі №924/1351/20 (924/1175/21)).

8.27. Разом з тим, крім наведених в статті 215 ЦК України загальних вимог щодо недійсності правочину, спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") або можуть бути визнані недійсними (стаття 42 КУзПБ, частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

8.27.1. Зокрема, частина 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

8.27.2. Так, провадження у справі №918/822/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" відкрито господарським судом 05.09.2023, а оспорюваний арбітражним керуючим в порядку статті 42 КУзПБ та ч.ч.1,5 ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України Договір зберігання з правом користування був укладений боржником 26.06.2024 , тобто після відкриття провадження у даній справі.

8.27.3. Відповідно, в даному випадку можливе застосування положень статті 42 КУзПБ до вимог про визнання правочину недійсним.

8.28. Стаття 42 КУзПБ є спеціальною щодо загальних, установлених ЦК України підстав для визнання правочинів боржника недійсними, оскільки наведена норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

8.29. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

8.30. Так, в силу частини 1 статті 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Відповідно, основним нормативно-правовим актом, який регулює комплекс правовідносин, що виникають в межах справи про банкрутство є Кодекс України з процедур банкрутства, який, у даному випадку, має пріоритет перед будь-якими іншими нормативно-правовими актами.

8.31. КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норм ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

8.32. Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

8.32.1. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

8.32.2. Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

8.32.3. Таким чином, суд, з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору, як укладеного всупереч інтересам позивача, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору.

8.33. Разом з тим, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

8.34. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

8.35. Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

8.36. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

8.37. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

8.38. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

8.39. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

8.40. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

8.41. Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

8.42. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

8.43. Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором/кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17)).

8.44. При цьому, слід також звернути увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

8.45. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло").

8.46. За цих умов недійсність договору як приватно-правова категорія є інструментом, який покликаний не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

8.47. Господарськими судами встановлено, що зміст спірного правочину - Договору зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, свідчить про те, що боржник безоплатно здійснив передачу майна в користування, тобто відмовився від власних майнових вимог, та ще й прийняв на себе додаткове зобов`язання в частині оплати вартості послуг за його зберігання.

8.48. Разом з тим, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.04.2024 (постановленою за результатами розгляду справи у попередньому засіданні) у справі №918/822/23, з врахуванням постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс", а саме:

- Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" в загальній сумі 64 518 618 грн 54 коп з яких: 64 426 110 грн 54 коп основного боргу; 32 208 грн 00 коп судовий збір; 60 300 грн 00 коп авансування винагороди арбітражного керуючого;

- ОСОБА_2 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (35641, Рівненська обл., Дубенський район, с.Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) у загальній сумі 61 810 808 грн 59 коп. та понесені витрати у справі в сумі 5368 грн 00 коп. судового збору."

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп" у загальній сумі 7 035 217 грн 26 коп з яких: 7 029 849 грн 26 коп основного боргу; 5368,00 грн сплаченого судового збору.

8.49. Так, будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення.

8.50. Оскільки оспорюваний Договір зберігання з правом користування, є безоплатним, тобто таким, що не має очевидної економічної мети, при вирішенні питання щодо фіктивності цього договору належить враховувати дійсні мотиви, через які боржником вчинено правочин з передачі власного майна безоплатно і чи є такі мотиви добросовісними.

8.51. Сукупність встановлених обставин у даній справі свідчить, що укладення ТОВ "Традєкс" Договору зберігання з правом користування від 26.06.2024 призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника та його неплатоспроможності, а також спрямовано на завдання шкоди кредиторам - Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія", ОСОБА_2 та Товариству з обмеженою відповідальністю "Вдм-Груп".

8.52. Враховуючи вище викладені обставини, виходячи зі змісту спірного договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий договір слід вважати фіктивним, оскільки безоплатна передача майна на користь третьої особа, яка навіть не була контрагентом боржника, порушує інтереси кредиторів, а отже має ознаки фраудаторного правочину.

8.53. Крім того, слід зазначити, що за приписами частини 5 статті 44 КУзПБ протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення господарських товариств або участь в інших господарських товариствах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід зі складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника; відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.

8.53.1. При цьому, відповідно до частини 7 вказаної статті керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про: участь боржника в об`єднаннях, асоціаціях, спілках, холдингових компаніях, промислово-фінансових групах чи інших об`єднаннях юридичних осіб; передачу майна в оренду; одержання та надання позик (кредитів); задоволення вимог поточних кредиторів.

8.53.2. У процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.

8.54. Отже, сама процедура розпорядження майном включає в себе певні обмеження розпорядження майном боржника. Такі заборони і обмеження діють в силу закону та, за загальним правилом, не потребують реалізації (установлення) у судових рішеннях, а наслідком їх недотримання є недійсність/нікчемність рішення, правочину чи майнової дії боржника.

8.55. При цьому, господарським судами встановлено, що спірний правочин зберігання як щодо його укладення, так і щодо витрат на зберігання майна, всупереч вимог Кодексу України з процедур банкрутства, ні з розпорядником майна, ні з комітетом кредиторів боржника не був погоджений.

8.56. Укладення оскаржуваного договору саме у формі Договору зберігання має на меті приховання дійних намірів щодо відносин сторін та уникнення сторонами Договору обмежень щодо розпорядження майном боржника та свідоме порушення вимог статті 44 вищезазначеного Кодексу.

8.57. Разом з тим, Господарськими судами встановлено, що від імені ТОВ "Традєкс" оскаржуваний Договір укладав директор ОСОБА_3 в той час як директором ТОВ "Евервелле Україна" (Зберігач за договором) також є вказана особа, що зокрема вбачається з Довіреності від 03.06.2024 (т.2 а.с. 26), якою ТОВ "Евервелле Україна" в особі керівника ОСОБА_3 надало право громадянці ОСОБА_6 представляти інтереси ТОВ "Евервелле Україна". Крім того слід зазначити, що учасником обох сторін договору є ОСОБА_7 , який зокрема, є і кредитором ТОВ "Традєкс" у справі про банкрутство останнього №918/822/23.

8.58. Відповідно до статті 1 КУзПБ заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника;

8.59. Таким чином, оспорюваний договір укладено боржником в інтересах заінтересованої особи та окремого кредитора боржника.

8.60. Також слід відмітити, що за приписами статті 1 КУзПБ значні правочини - правочини щодо майна (робіт, послуг), ринкова вартість яких на день вчинення правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів боржника за даними останньої річної фінансової звітності. Якщо замість кількох правочинів боржник міг вчинити один значний правочин, то кожен із таких правочинів вважається значним;

8.61. Оскільки, за Договором зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна", ТОВ "Традєкс" передало у користування все своє майно, власником якого воно є, то, відповідно, у розумінні норм ст.1 КУзПБ, вищевказаний договір є значним правочином.

8.62. Тоді як, відповідно до статті 44 КУзПБ укладення значних правочинів боржником у процедурі розпорядження майном може мати місце лише за згодою комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів).

8.63. Однак, у даному випадку боржник уклав оспорюваний правочин, як значний, без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів). Всі вищевказані дії боржника не можуть розцінюватися як добросовісні щодо кредиторів, тому не можуть бути підставою для висновку, навіть за умови вчинення певних дій на виконання цього правочину, що оспорюваний договір не є фіктивним. Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні майном слід зазначити наступне.

8.64. За частиною 1 статті 44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

8.65. Частиною 3 статті 44 Кодексу визначено, що розпорядник майна зобов`язаний вживати заходів для захисту майна боржника, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника.

8.66. За наявними у матеріалах справи доказами, Товариству з обмеженою відповідальністю "Традєкс", відповідно до даних реєстру нерухомого майна, на праві власності належить майно за адресою - Львівська обл., Жидачівський р-н., смт. Гніздичів (селище міського типу Гніздичів), вулиця Коновальця (вулиця Коновальця), будинок 4а і будинок 4, а саме:

- єдиний майновий комплекс, комплекс приймання, первинної обробки та зберігання зернових, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, Опис: Опис згідно технічних паспортів. До об`єкту належить: силос експедиційний СМВУ.73.07.К45 В12 - 2шт ; Зерносушарка Воnfanti L150СF літ. П-1; Залізничний навантажувальний комплекс з з/д (залізничною) вагою літ. 0-1; Автомобільна вага, замощення №1, залізнична колія №2, Загальна площа об`єкта (кв.м.): 560,95;

- під`їзна залізнична колія №101,№201,№202, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Опис: Під`їзна залізнична колія №101,№201,№202. Межа під`їзної залізничної колії - стик рамних рейок скидального стрілочного переводу №16. Загальна довжина-1119,0 м. з них: колія №101-838,6 м., колія №201-194,4 м., колія №202-86,0 м.;

- будівля трансформаторної підстанції, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 28.5;

- земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:215;

- земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215;

- будівля матеріального складу-гаражу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 634, Опис: будівля складається з 9-ти гаражів, коридору, кладової, 2-х службових приміщень;

- будівля стайні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 199, Опис: будівля В-1 складається з 2-х стаєнь, підсобної;

- будівля котельні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 293, Опис: будівля 3-1 складається з котельні;

- будівля підсобного відділення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 409.1, Опис: будівля Ж-1 складається з 5-ти службових приміщень, 3-х кабінетів, 7-ми коридорів, сходів, 4-х підсобних, кладової;

- незавершене будівництво, будівля котельні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Опис: будівля котельні незавершена будівництвом 54 % готовності;

- Зерносклад (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215), Загальна площа (кв.м): 1213.9, Опис: будівля К-1 складається зі складу;

- склад мокрого зберігання солі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 14.4, Опис: будівля Д-1 складається зі складу;

- приміщення спиртосховища, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 634.4, Опис: Будівля А-1 складається з 33-х складів, 3-х підсобних, службового приміщення, сходів;

- приміщення для велосипедів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, загальна площа (кв.м): 40.8, Опис: Будівля 1-1 складається з службового приміщення;

- склад арочний, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 474.6, Опис: Будівля 1-1 складається з приміщення складу;

- будівля механічної майстерні, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, Загальна площа (кв.м): 507.7, Опис: Будівля складається з 4-х майстерень, 5-ти підсобних, службового приміщення.

8.66.1. Тобто все майно ТОВ "Традєкс" знаходиться за вищенаведеними адресами та є діючим майновим комплексом.

8.67. Оскільки постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 у справі №918/822/23 припинено повноваження керівника ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 та покладено виконання обов`язків керівника на Розпорядника майна, останнім з метою виконання покладених на останнього обов`язків, в тому числі прийняття майна, проведення інвентаризації, було:

- направлено запит - повідомлення (вих. №02-38/3486 від 30.08.2024р.) про припинення повноважень керівника, відповідно до якого колишнього керівника було повідомлено про прибуття Розпорядником майна 05 вересня 2024 року з 09 год. по 12 год. за адресою місця складання акту, з метою отримання документів згідно ч. 13 ст. 44 Кодексу;

- 05.09.2024 - здійснено виїзд за адресою: м. Рівне, вул. Адама Міцкевича, буд. 32,офіс 422, з метою отримання від колишнього керівника Відповідача 1 ОСОБА_3 документацію та матеріальні цінності Відповідача та складено АКТ №1, яким зафіксовано: керівник/розпорядник майна ТОВ "Традєкс" арбітражний керуючий Козирицький А. С. здійснив виїзд за визначеним місцем складання акту, однак офіс був зачинений, будь яких вивісок на вхідних дверях відсутні, інших працівників або органів управління ТОВ "Традєкс" також відсутні; здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_3 за номерами: НОМЕР_1 та абонент не відповідає, як наслідок, розпорядником майна викликано працівників поліції за місцем складання акту

- 05.09.2024 здійснено виїзд за адресою: 35641, Рівненська область, Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд. 42, з метою отримання від колишнього керівника Відповідача 1 ОСОБА_3 документацію та матеріальні цінності Відповідача та складено АКТ №2, яким зафіксовано: керівник/розпорядник майна арбітражний керуючий Козирицький А.С. здійснив виїзд за місцем складання акту, однак органи управління ( ОСОБА_3 ) працівники ТОВ "Традєкс" та матеріальні цінності за вказаним місцем відсутні; директор СГТОВ "ДАК" повідомила, що договір оренди нежитлового приміщення, який був укладений з ТОВ "Традєкс" розірваний, органи управління, документація та матеріальні цінності за адресою вказаною в п. 3 даного Акту №2 відсутні. Здійснено виклик поліції, та подано Заяву Начальнику Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області щодо внесення відповідних відомостей щодо правопорушення, що вчинене керівником ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 а саме не виконання рішення суду (Постанова Північного-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 р. у справі №918/822/23) на виконання ч. 13 ст. 44 Кодексу, окрім того перешкоджання професійній діяльності арбітражного керуючого Козирицького А.С. та надано Пояснення арбітражного керуючого Козирицького А. від 05.09.24 - Інспектору взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП ст.лейтенанту поліції Грищеня Н.;

- 06.09.2024 здійснено виїзд за адресою: Львівська область, Жидачівський р-н, смт. Гніздичів, вул. Коновальця, буд. 4а, з метою отримання від колишнього керівника Відповідача 1 ОСОБА_3 документацію та матеріальні цінності Відповідача та складено АКТ №3, яким зафіксовано: Розпорядника майна (керівника) арбітражного керуючого Козирицького А.С. не допустили на територію підприємства ТОВ "ТРадєкс", охоронець ОСОБА_8 повідомив, що його керівник "Кіндрат" сказав нікого не пускати у тому числі й арбітражного керуючого Козирицького А.С., ОСОБА_3 за місцем складання акту не було виявлено, на телефонні дзвінки не відповідав. До розпорядника майна (керівника) вийшов представник ОСОБА_9 , він представився як керівник ТОВ "Евервелле Україна", надавши можливість зробити фотокопію договору зберігання з правом користування від 26.06.2024р., укладеного між ТОВ "Традєкс" та ТОВ "Евервелле Україна" та повідомив, що майна ТОВ "Традєкс" тут більше немає, і ОСОБА_3 тут немає і на територію підприємства допускати не буде та бухгалтерської та іншої документації теж немає. Розпорядником майна було викликано правоохоронні органи, щодо не допуску на підприємство та не передавання документів. При приїзді патрульної поліції з території вийшла громадянка Корень Олеся Миколаївна, яка повідомила працівникам поліції, що вона, як адвокат, представляє інтереси засновника ТОВ "Традєкс" то ТОВ "Евервелле Україна" пана ОСОБА_10 . Корень Олеся Миколаївна також повідомила поліцію, що на територію підприємства не будуть пускати розпорядника майна. Пан Онопрійчук О.Ф. не зміг надати пояснення причин не пропуску розпорядника майна на територію підприємства. Здійснено виклик поліції, та подано Заяву Начальнику відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП України у Львівській області щодо внесення відповідних відомостей щодо прийнятого правопорушення, що вчинене керівником ТОВ "Традєкс" ОСОБА_3 а саме не виконання рішення суду (Постанова Північного-Західного апеляційного господарського суду від 19.08.2024р. у справі №918/822/23) на виконання ч. 13 ст. 44 Кодексу окрім того перешкоджання професійній діяльності арбітражного керуючого Козирицького А.С. та надано Пояснення арбітражного керуючого Козирицького А. від 06.09.24 - Інспектору СРПП ВнП№1 Стрийського РУП ГУНП України у Львівській області ст. л-нт поліції Мандзій М.М.

8.67.1. Наведені обставини, які документально зафіксовані, свідчать про те, що невідомими особами було вчинено дії, направлені на перешкоджання Розпоряднику майна ТОВ "Традєкс" у доступі до майна Боржника.

8.67.2. Майно ТОВ "Традєкс" фактично все розташоване за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н., смт. Гніздичів (селище міського типу Гніздичів), вулиця Коновальця (вулиця Коновальця), будинок 4а і 4, і Відповідач - ТОВ "Евервелле Україна" повністю заблокував доступ до вказаного майна, як самому Товариству, так і розпоряднику майна, і наразі його використовує, незважаючи на той факт, що навіть не все майно зазначено у оскаржуваному договорі.

8.68. Так, Специфікація 1 до оскаржуваного договору містить перелік майна, якого немає у Відповідача - ТОВ "Традєкс": будівля спиртозаводу (3 шт) (у Товариства є одне приміщення спиртосховища), водяна насосна, фекальна насосна з резервуаром... Тобто взагалі оскаржуваний договір містить майно Товариства, яке відсутнє у Державному реєстрі.

8.69. Слід зазначити, що ТОВ "Традєкс" є "зерновим складом" - суб`єктом підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно (Закон України "Про зерно та ринок зерна в Україні"), зокрема це підтверджується наявністю у нього відповідного нерухомого майна - єдиний майновий комплекс, комплекс приймання, первинної обробки та зберігання зернових та зерносклад та відповідними основними видами діяльності - 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

8.70. Колишній керівник Товариства був зобов`язаний протягом трьох днів виконати вимоги постанови від 19.08.2024 у справі №918/822/23 Північно-західного апеляційного господарського суду та передати Розпоряднику майна документацію та матеріальні цінності Товариства. Натомість колишній керівник - зник та не виходить на зв`язок з розпорядником майна, а невідомі особи, прикриваючись оспорюваним Договором (стороною якого є заінтересована особа у розумінні КУзПБ), блокують доступ до майна ТОВ "Традєкс", керівником якого є Розпорядник майна, та незаконно використовують майно Товариства.

8.71. З матеріалів справи вбачається, що наразі всім майном ТОВ "Традєкс" незаконно користується Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" та отримує з цього дохід.

8.72. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

8.73. Статтею 317 цього ж Кодексу визначено зміст права власності, за приписами частини першої якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

8.74. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

8.75. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

8.76. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

8.77. Водночас за змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

8.78. У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

8.79. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

8.80. Верховний Суд у постанові від 06.09.2019 по справі №910/7364/18 зазначив, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто, лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №926/326/21.

8.81. За результатами розгляду даного спору, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, підтверджується, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (ідентифікаційний код 37083061) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (ідентифікаційний код 43020360) Договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024 є недійсним.

8.82. Відповідно, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" утримує у себе майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Традєкс", без відповідної правової підстави, чим, серед іншого, чинить останньому перешкоди, як у доступі до майна, так і у користуванні ним, а тому є обґрунтованою позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні майном та надання безперешкодного доступу Позивача до відповідного майна.

8.83. Таким чином, оскільки Договір зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" є недійсним, то, відповідно безпідставними та необґрунтованими є зустрічні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" про зобов`язання арбітражного керуючого Козирицького А.С. утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" користуватися майном, що знаходиться за адресою: Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Коновальця 4 та виконувати умови договору зберігання майном та користування від 26 червня 2024 року.

8.84. Під час розгляду даного спору позивачем доведено наявність правових підстав для визнання спірного Договору зберігання з правом користуванням від 26.06.2024 недійсним, згідно норм чинного законодавством України, відповідно наявні підстави для задоволення первісного позову.

8.85. В даному випадку, позивач довів належними та допустимими доказами недійсність Договору зберігання з правом користуванням від 26.06.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" і що діями відповідача -ТОВ Евервелле Україна", не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, а відповідачі поданими доказами вказаного не спростували.

8.86. З урахуванням наведеного, первісні позовні вимоги про визнання Договору зберігання з правом користуванням від 26.06.2024 недійсним та усунення перешкод у користуванні майном підлягає до задоволення.

8.87. Заявлені зустрічні позовні вимоги про зобов`язання арбітражного керуючого Козирицького А.С. утриматись від вчинення дій щодо перешкоджання ТОВ "Евервелле Україна" користуватися майном є не обґрунтованими та до задоволення не підлягає.

8.88. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.89. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.90. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.91. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.92. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.93. Скаржник/позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.94. Оскаржуване рішення Господарського суду Рівненської області ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Висновок суду першої інстанції про задоволення первісних позовних вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову є обґрунтованим та правомірним

8.95. З урахуванням наведеного, усі зазначені доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у даній справі не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.96 За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" (вх.№6049/24 від 30.12.24) - слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 у справі №918/822/23(918/847/24) апелянт сплатив судовий збір у розмірі гривень, згідно платіжної інструкції № від 20.01.2025.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евервелле Україна" від 30.12.24р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року у справі №918/822/23(918/847/24) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/822/23(918/847/24) повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "18" березня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Миханюк М.В.