13 березня 2025 рокуСправа № 921/12/23
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
Розглянув матеріали справи
до відповідача Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразький район, Тернопільська область
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд державного майна України, вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ
про стягнення заборгованості (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог)
за зустрічним позовом Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці, Збаразький район, Тернопільська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна марка", вул. С. Крушельницької 18, офіс 908/2, м. Тернопіль
про визнання недійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги №31/07-18 від 31.07.2018
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/12/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна Марка" до відповідача Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про стягнення заборгованості у розмірі 139 827 694,80 грн заборгованості, з яких 52 644 061,00 грн основного боргу, 22 584 301,96 грн інфляційних втрат, 5 157 967,29 грн пені та 59 441 364,58 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) та за зустрічним позовом Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна марка" про визнання недійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги №31/07-18 від 31.07.2018.
10.01.2025 Господарським судом Тернопільської області прийнято рішення у справі №921/12/23, яким первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразький район, Тернопільська область, ідентифікаційний номер 00375065 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна марка", вул. С. Крушельницької 18, офіс 908/2, м. Тернопіль, ідентифікаційний номер 41045336 - 52 644 061,00 грн боргу, 1 959 562,83 грн пені, 6 749 133,91 процентів за користування чужими грошовими коштами, 8 924 835,38 грн інфляційних втрат, 472 143,74 грн судового збору. В решті частин первісного позову, відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці, Збаразький район, Тернопільська область до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна марка", вул. С. Крушельницької 18, офіс 908/2, м. Тернопіль про визнання недійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги №31/07-18 від 31.07.2018, відмовлено .
Втім, рішенням Господарського суду Тернопіільської області від 10.01.2025 у справі №921/12/23 не вирішено питання про розподіл судових витрат у складі витрат, пов"язаних з розглядом справи з проведенням експертизи у розмірі 30 589,44 грн.
Абзац 2 частини 2 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України з поміж питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.
Як визначено статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.
Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 910/4631/22, від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Так, статтею 123 ГПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із проведенням експертизи.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів ( стаття 127 ГПК України).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.08.2023 призначено у справі №921/12/23 судову почеркознавчу та технічну експертизу, оплату за проведення експертизи покладено на Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод", яку здійснити згідно пред`явленого експертною установою рахунку.
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2025 у справі №921/12/23 первісний позов задоволено частково.
Згідно з частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд, вважає, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача за первісним позовом.
Отже, в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у складі витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 30 589,44 грн покладається на відповідача за первісним позовом.
Керуючись ст. ст. 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Судові витрати у складі витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 30 589,44 грн покласти на відповідача за первісним позовом.
Примірник додаткового рішення направити учасникам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).
Повне додаткове рішення складено та підписано "13" березня 2025 року .
Суддя Я.Я. Боровець