ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3051/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., при секретарі судового засідання Чуйко О.О., розглянувши у судовому засіданні справу №916/3051/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ (79039, м. Львів, вул. Шевченка Т., 111А, );

до відповідача Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України (67667, Одеська область, Одеський район, смт. Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, 24, );

про стягнення 135533,84грн

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчик О.І. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду Одеської області Степанової Л.В. перебуває справа №916/3051/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ до відповідача Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України про стягнення 135533,84грн.

В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» посилається на неналежне виконання Інститутом кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу №60С797-5365-21 від 30.03.2021 за період листопад 2021 квітень 2022.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин) конкретизувала:

Висновок про те, що така подібність означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу правовідносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин) (викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16 (пункт 32), від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/17 (пункт 38), від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 (пункт 16), від 16 травня 2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40), у постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 910/8956/15, від 6 вересня 2017 року у справі № 910/3040/16, від 13 вересня 2017 року у справі № 923/682/16 тощо);

Висновок про те, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, за змістом яких тотожними, аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин (викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 760/21151/15-ц, від 29 травня 2018 року у справах № 305/1180/15-ц і № 369/238/15-ц (реєстровий номер 74842779), від 6 червня 2018 року у справах № 308/6914/16-ц, № 569/1651/16-ц та № 372/1387/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 648/2419/13-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11, від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц тощо).

Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Як встановлено судом, предметом спору у справі №916/3051/24 є вимога про стягнення з відповідача заборгованості в частині оплати за спожитий природний газ за період листопад 2021 квітень 2022 з підстав невиконання відповідачем договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.03.2021 № 60С797-5365-21.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 було введено воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась та триває наразі.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким з 01.03.2022 по 11.11.2022 Херсонська міська територіальна громада входить до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.

В свою чергу місцезнаходженням Інституту рису Національної академії аграрних наук України (Споживач за договором) є: Херсонська область, Скадовський район, с. Антонівка.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абз. 2 ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Поряд з цим, судом встановлено, що ухвалою від 19.04.2024 ОП ВС прийнято до розгляду справу №908/1162/23, в якій колегія суддів вважає, що є необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 щодо того, що достатнім для застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону. Колегія суддів вважає, що положення ст.ст. 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини першої цих статей, а саме за рішенням Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 17.01.2025 справу №908/1162/23 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, виходячи з того, що предметом позову у справі №916/3051/24 є стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла у період листопад 2021 квітень 2022 на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.03.2021 № 60С797-5365-21, та місцезнаходженням споживача є територія, яка з 01.03.2022 по теперішній час віднесена до тимчасово окупованих територій України, а також з того, що Великою Палатою Верховного Суду переглядається справа №908/1162/23, в якій правовідносини є подібними з тими, що розглядаються в рамках даної справи, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №916/3051/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №908/1162/23.

Згідно з п.11 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №916/3051/24 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 Великою Палатою Верховного Суду.

Повний текст ухвали підписаний 17 березня 2025.

Ухвала набирає чинності 13.03.2025 та підлягає оскарженню у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.В. Степанова