ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 березня 2025 року м.Тернопіль Справа № 921/71/24
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Мисліцькій Д.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства СТРАХОВА ГРУПА ТАС, м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ КАР`ЄР, с.Максимівка Тернопільського району Тернопільської області

про стягнення 166205,14грн

за участю представників:

позивача: Байправ М.С., адвокат, довіреність в порядку передоручення без номера від 14.06.2023;

відповідача: Містерман В.М., адвокат, довіреність №2 від 19.03.2024 (в залі суду).

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", місто Київ, звернулося 10.02.2024 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ КАР`ЄР", с.Максимівка Тернопільського району Тернопільської області, про стягнення 166 205,14грн матеріальної шкоди в порядку суброгації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем внаслідок настання ДТП, котре визнано страховим випадком, було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма БМ ЛТД, як власнику пошкодженого з вини водія навантажувача Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який працює в ПАТ «ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ КАР`ЄР» автомобіля марки Volvo FH (державний номерний знак НОМЕР_2 ), тому спираючись на норми ст.1172 ЦК України вважає, що відповідач має відшкодувати шкоду, спричинену його працівником під час виконання останнім трудових обов`язків.

Правовими підставами позову визначено норми статті 27 Закону України Про страхування та статей 993, 1166, 1172, 1191 Цивільного кодексу України.

У відповіді на відзив без номера від 14.03.2024 (вх.№2132 від 14.03.2023) позивач доводи відповідача щодо порушення водієм автомобіля Volvo FH, д.н.з. НОМЕР_2 Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №61 від 18.03.2010, заперечив, вказуючи на відсутності доказів, якими зафіксовано порушення.

Також зазначив, що вина водія автомобіля Volvo ОСОБА_2 в настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.02.2021 на території кар`єру в с. Максимівка відсутня, що підтверджено постановою Тернопільського апеляційного суду від 19.04.2021 у справі №598/239/21.

Також звертає увагу на Висновок №80/21, складений судовим експертом Скороходом К.М. за результатами автотехнічного дослідження по матеріалах справи №598/239/21, де визначено, що саме водій навантажувача Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та завданні майнової шкоди.

Відтак, на думку позивача, наявність складу цивільного правопорушення є очевидним: наявність збитків у вигляді пошкодження майна (автомобіля Volvo FH, д.н.з. НОМЕР_2 ); протиправної поведінки - невідповідність дій водія навантажувача Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Правилам дорожнього руху України; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками (в результаті порушення Правил дорожнього руху України пошкоджено автомобіль Volvo FH, д/н НОМЕР_2 ); вини водія навантажувача Caterrpillar.

Окрім того, з метою спростування доводів відповідача щодо не укладення договору страхування наземного транспорту FO № 00856231 від 02.12.2020, позивачем надано примірник договору, що містить підписи повноважних осіб страховика та страхувальника.

Позиція відповідача.

Відповідач позовні вимоги заперечив. У відзиві на позов без номера від 07.03.2024 (вх.№1954 від 07.03.2024) та запереченнях на відповідь на відзив без номера від 25.03.2024 (вх.№2417 від 25.03.2024) зазначив, що дорожньо-транспортна пригода трапилася на території Максимівського цеху, який є гірничим виробничим підрозділом ПрАТ "Тернопільський кар`єр", де здійснюється видобування корисних копалин відкритим способом та виробництво каменевої і щебеневої продукції різних фракцій. На вказаній території виконуються роботи з підвищеної небезпеки та відповідно, діють особливі правила поведінки перебування, про що також свідчать розміщені попереджувальні знаки, що інформують водіїв про небезпеку; при в`їзді на територію цеху розміщена схема руху транспорту, яка інформує водіїв про маршрути, по яких вони зобов`язані рухатися.

Стверджує, що згідно Схеми руху транспортних засобів, рух по дорозі, де навантажувач виконував роботи по навантаженню щебеневою продукцією вагонів, був заборонений, про що вказували відповідні дорожні знаки, які попереджали про небезпеку та її характер. Утім такі попереджувальні знаки були проігноровані водієм автомобіля Volvo; не було надано превагу в русі технологічному транспорту, в результаті чого і допущено зіткнення із навантажувачем.

Вважає, що саме водієм вантажного автомобіля Volvo було порушено пункт 2.3. Б Правил дорожнього руху, тому органами Нацполіції Протокол про адміністративне правопорушення №093507 складено відносно даного водія ОСОБА_2 . Натомість, водій навантажувача Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за фактом скоєння ДТП, його вина не доведена.

Щодо Висновку експерта, на який посилається позивач, то такий відповідачем заперечується, оскільки при здійсненні автотехнічного дослідження судовим експертом не було враховано спеціальних норм руху транспортних засобів по території гірничого підприємства; не враховано особливість місця зіткнення автомобіля з навантажувачем; не враховано умов, за яких сталося ДТП. З урахуванням цього, вважав, що є необхідність у проведенні судової автотехнічної експертизи в межах даної господарської справи, про що 25.03.2024 заявлено відповідне клопотання.

У поясненнях без номера від 16.01.2025 (вх.№440) відповідач підтримав доводи, наведені у заяві по суті спору, з посиланням на Висновок судової експертизи №489/24-22 від 01.11.2024, проведеної у даній справі, який вважає належним доказом на підтвердження відсутності з боку відповідача обов`язку відшкодовувати шкоду, завдану транспортному засобу з вини водія іншої особи - ТОВ БМ ЛТД.

Окрім того, звернув увагу суду на долучення позивачем договору страхування наземного транспорту FO №00856231 від 02.12.2020, на підставі якого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування по факту настання страхового випадку, котрий не підписано страхувальником ТОВ «БМ ЛТД».

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 дану позовну заяву розподілено судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 16.02.2024 позовну заяву ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" залишено без руху з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.164, ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 21.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 19.03.2024, в якому неодноразово оголошувалася перерва, востаннє, до 09.05.2024.

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. У зв`язку з цим, на час проведення судової експертизи, провадження у справі зупинялося на підставі п.2 ч.1 ст.228, п.6 ч.1 ст.229 ГПК України.

На підставі супровідного листа № 921/71/24/457/2024 від 16 серпня 2024 року судом направлено експертній установі додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи, а саме відеозапис обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який долучений до матеріалів електронної справи відповідачем разом з відзивом на позов без номера від 07.03.2024 (вх.№1954 від 07.03.2024).

06.11.2024 на адресу господарського суду надійшли матеріали господарської справи №921/71/24 та Висновок експерта №489/24-22 від 01.11.2024 (вх.№8472).

Ухвалою суду від 18.11.2024 поновлено провадження у справі; підготовче засідання призначено на 10.12.2024, в котрому оголошувалася перерва до 17.12.2024.

На підставі ухвали суду від 17 грудня 2024 року ПрАТ ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ КАР`ЄР повернуто без розгляду письмові пояснення без номера від 16.12.2024 (вх.№9688 від 17.12.2024).

Ухвалою суду від 17.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21.01.2025, в якому оголошувалася перерва до 04.02.2025, а згодом до 06.03.2025 та через технічні причини, у зв`язку з якими представник позивача не мала можливості взяти участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, до 10.03.2025.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, наведені у заявах по суті спору з посиланням на наявні у справі докази.

Відповідно до ст.240 ГПК України у судовому засіданні 10.03.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини.

11.02.2021 о 12 годині 10 хвилин в с. Максимівка Тернопільської області на території Максимівського цеху, який є гірничим виробничим підрозділом Приватного акціонерного товариства "Тернопільський кар`єр", де здійснюється видобування корисних копалин відкритим способом та виробництво каменевої і щебеневої продукції різних фракцій, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volvo FH, д/н НОМЕР_2 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма БМ ЛТД, яким керував водій ОСОБА_2 та водія навантажувача Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 , що належить Приватному акціонерному товариству «Тернопільський кар`єр», яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок цієї ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Обидва водії на момент ДТП перебували у трудових відносинах та виконували службові завдання, а саме; водій навантажувача ОСОБА_1 з ПрАТ «Тернопільський кар`єр»; водій вантажного автомобіля ОСОБА_2 з ТОВ ВКФ БМ ЛТД.

Із наданого відповідачем відеозапису зіткнення вбачається, що автомобіль Volvo, д/н НОМЕР_2 впритул наблизився до навантажувача в той момент, коли навантажувач набравши в ківш щебеневу продукцію піднявся на підйом і після завантаження в ківш продукції відкотився назад, де рухався автомобіль Volvo д/н НОМЕР_2 , допустивши зіткнення ТЗ.

Також відповідачем долучено до справи фотографії, на яких зображені попереджувальні знаки, що встановлені на території Максимівського цеху, котрі інформують водіїв про небезпеку на даній території, для своєчасного вжиття відповідних заходів. Крім того при в`їзді на територію цеху розміщена схема руху транспорту, яка інформує водіїв про маршрути, по яких слід рухатися.

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №093507 від 11.02.202, котрий складений відносно водія ОСОБА_2 він, керуючи автомобілем марки «Volvo FH 400», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.2.3(б), п.12.1 Правил дорожнього руху України був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою і її зміною, допустив зіткнення з навантажувачем марки «Caterrpillar», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 у справі №598/239/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95225194), водія Volvo FH, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП України.

02.04.2021 на замовлення позивача , судовим експертом Скороходом К.М. проведено дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Volvo FH, д/н НОМЕР_2 та навантажувача Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 та складено Висновок за №80/21 за результатами автотехнічного дослідження по матеріалах справи №598/239/21 про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 .

З Висновку вбачається, що відповідно до наданих пояснень водія ОСОБА_2 він, рухаючись на території кар`єру по дорозі не помітив навантажувача, який перебував біля валу з відсіву та здійснив зіткнення з навантажувачем.

Згідно пояснень водія ОСОБА_1 , він перебуваючи біля валу з відсівом відчув різкий удар в задню частину навантажувача, який завдав автомобіль марки Volvo, д/н НОМЕР_2 , водій якого не дотримався ПДР та допустив зіткнення транспортних засобів.

Експертне дослідження проводилося на підставі пояснень водіїв, схеми ДТП та запису камери відеоспостереження, які були надані на дослідження.

Експерт дійшов наступних висновків:

- у даній дорожній ситуації водій навантажувача САТ, д/н НОМЕР_1 - Пришляк Б.В. повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля Volvo, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України;

- у даній дорожній ситуації дії водія навантажувача САТ, д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.9 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП, а в діях водія автомобіля Volvo, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається, тому його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даного ДТП;

- у даній дорожній ситуації вимоги п.п.2.2.б та 12.1 ПДР не мають відношення до дій водія автомобіля Volvo, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , тому в його діях відсутні невідповідності вимогам ПДР. У Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №093507 від 11.02.2021 вимоги п.п.2.2(б) та 12.1 ПДР до водія Volvo, д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 вказані необґрунтовано та безпідставно.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19.04.2021 у справі № №598/239/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96356948) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито на підставі п.1 ст. 247 КупАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 ).

Апеляційний суд у постанові від 19.04.2021 зокрема зазначив, що згідно наданого висновку експерта №80/21 в даній дорожній ситуації вимоги п.2.3(б), п.12.1 Правил дорожнього руху України не мають відношення до водія автомобіля марки «Volvo FH 400», д.н.з. НОМЕР_2 , а тому в його діях відсутні невідповідності вимогам вищезазначених пунктів ПДР.

З"ясовано, що питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія навантажувача Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 судом не розглядалось. Перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності як особи, винної у скоєнні ДТП, - відсутня.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія навантажувача Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вказує відповідач навантажувач Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 зареєстрований у встановленому законом порядку, про що свідчить Акт державного технічного огляду технологічного транспортного засобу від 29.04.2020 року та талон про проходження державного технічного огляду, в якому зафіксовано дату техогляду - квітень 2020 року, дату чергового техогляду - квітень 2021 року (копія акту дорожньо-транспортна пригодата талон ТО наявний в матеріалах справи). Абзацом 2 статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим.

02.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «БМ ЛТД» та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (надалі - Позивач, ПАТ «СГ «ТАС») був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту FO № 00856231 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням, серед інших, транспортним засобом Volvo FH, д/н НОМЕР_2 (надалі - Застрахований ТЗ).

11.02.2021 до ПАТ «СГ «ТАС» звернувся Страхувальник ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» із Заявою про настання події №04125/28/2021/90 в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору від 02.12.2020.

09.04.2021 позивачем на підставі додаткової угоди на стадії виплати страхового відшкодування по факту настання страхового випадку до Договору добровільного страхування наземного транспорту FO №00856231 від 04.03.2021 та Страхового акту № 0125/28/921 від 07.04.2021, Ремонтної калькуляції №04125_28 від 22.02.2021, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 166 205,14 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №174294 від 09.04.2021 та довідкою про надходження страхових платежів по договору FO №856231 (щодо зарахування недоотриманої страхової премії).

За доводами позивача, в силу приписів ст. 993 , 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» ПАТ «СГ «ТАС» виступає замість потерпілої особи у відносинах, пов`язаних з отриманням відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля Volvo FH, д.н.з. НОМЕР_2 .

В силу норм ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди, спричиненої з вини ОСОБА_1 , під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків покладається на ПАТ «Тернопільський кар`єр», тому позивач звернувся до відповідача з Вимогою про відшкодування шкоди в розмірі виплаченої суми страхового відшкодування (166 205, 14 грн.), котра була відхилена, що вбачається з листа №4354 від 26.11.2021.

Позивач стверджує, що між ПАТ «СГ «ТАС» та ПАТ «Тернопільський кар`єр» виникло позадоговірне зобов`язання, відповідно до якого відповідач зобов`язаний відшкодувати 166 205,14грн матеріальної шкоди, а позивач вправі вимагати від відповідача виконання цього обов`язку, що й послугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач вважає, що вина водія ОСОБА_1 у настанні ДТП є недоведеною, а Висновок експерта №80/21 таким, що складений без врахування спеціальних норм руху транспортних засобів на території гірничого підприємства, тобто місця, де відбулося зіткнення автомобіля Volvo FH400 з навантажувачем, не враховано умов, за яких сталося ДТП, а також не враховано видів транспорту за участю яких трапилася дана ДТП. При цьому вважає такий висновок судового експерта неповним, адже він складений за матеріалами адміністративної справи №598/239/21 про адміністративне правопорушення щодо водія автомобіля марки Volvo ОСОБА_2 , учасником провадження у якій відповідач не був.

На підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області 09 травня 2024 року у даній справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої було доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення судової експертизи поставлено такі питання:

- чи відповідають дії водія автомобіля марки Volvo FH400 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) - ОСОБА_2 та водія навантажувача САТERRPILLAR (номерний знак НОМЕР_1 ) - ОСОБА_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.02.2021 о 12:10год. на території Максимівського цеху ПрАТ Тернопільський кар`єр вимогам Правил дорожнього руху України? Якщо ні, то які пункти Правил дорожнього руху України були порушені кожним із водіїв?;

- як повинен був діяти водій автомобіля марки Volvo FH400 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) в ситуації, що відповідає дорожній обстановці під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.02.2021 о 12:10год., на території Максимівського цеху ПрАТ Тернопільський кар`єр відповідно до вимог Правил дорожнього руху України з метою забезпечення безпеки руху?;

- як повинен був діяти водій навантажувача САТERRPILLAR (державний номерний знак НОМЕР_1 ) в ситуації, що відповідає дорожній обстановці під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.02.2021 о 12:10год., на території Максимівського цеху ПрАТ Тернопільський кар`єр відповідно до вимог Правил дорожнього руху України з метою забезпечення безпеки руху?;

- дії кого з водіїв: ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volvo FH400, (державний номерний знак НОМЕР_2 ) чи ОСОБА_1 , який керував навантажувачем САТERRPILLAR (державний номерний знак НОМЕР_1 ), знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.02.2021 о 12:10год. на території Максимівського цеху ПрАТ Тернопільський кар`єр?

- яка причина настання ДТП з технічної точки зору, що мала місце 11.02.2021 на території Максимівського цеху ПрАТ Тернопільський кар`єр, під час якої в процесі завантаження щебеневою продукцією залізничних вагонів автонавантажувач зіткнувся із вантажним автомобілем?

За результатами проведеного експертного дослідження судовим експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ломакіним Б.В. 06.11.2024 надано суду Висновок №489/24-22 від 01.11.2024 (вх.№8472).

У Висновку експертом зазначено, що у даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 :

а) повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення термінів дорожня обстановка, небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України, а саме: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

б) при в`їзді на територію Максимівського цеху ПрАТ «Тернопільський кар`єр» мав об`єктивну можливість ознайомитись та дотримуватись рекомендованих маршрутів руху транспортних засобів до місць завантаження.

При цьому, у напрямку руху керованого ним автомобіля було встановлено відповідні дорожні знаки з інформативними табличками про характер небезпеки, тому, при даному розвитку механізму пригоди (з урахуванням інформації, яка знаходиться на відеозаписі камери відеоспостереження), водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , всупереч позначеним та рекомендованим маршрутам руху транспортних засобів для загрузки продукцією, в момент настання об`єктивної видимості автонавантажувача, який здійснював технологічний процес завантаження щебенем залізничних вагонів, не міг не мати технічної можливості завчасно виявити навантажувач відповідача та діяти у відповідності до вимог п.п.2.3(б), 12.3 ПДР України, а відтак в його діях експертом з`ясовано невідповідність цим вимогам.

Щодо навантажувача САТERRPILLAR (державний номерний знак НОМЕР_1 ) то експертом зазначено, що у даній дорожній обстановці, при встановлених обставинах механізму розвитку пригоди, водій ОСОБА_1 :

а) повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.4, 2.3(б), 12.3 ПДР України, в силу положень яких кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Щодо наявності причинного зв`язку в діях водіїв з настанням ДТП експертом зазначено, що невідповідність дій водія вантажного автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України перебувають в причинному зв`язку з настанням ДТП.

При встановленому механізмі розвитку пригоди, в якому водій автонавантажувача мав право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила та з урахуванням особливостей технологічного процесу завантаження навантажувача продукцією, що передбачає періодичний (циклічний) рух вказаного транспортного засобу вперед-назад, дії водія навантажувача САТERRPILLAR не перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Щодо наявності на території кар"єру інформативних та попереджувальних знаків, то з даного приводу експертом окремо зазначено про те, що всупереч позначеним та рекомендованим маршрутам руху транспортних засобів для загрузки продукцією та вказаним на інформаційних табличках характеру небезпеки, водій вантажного автомобіля в момент настання об`єктивної видимості автонавантажувача, який здійснював технологічний процес завантаження щебенем залізничних вагонів, не мав перешкод технічного характеру, які б завадили йому діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України. Натомість, всупереч вказаним пунктам ПДР України, водій ОСОБА_2 продовжив рух в напрямку до працюючого навантажувача в безпосередній близькості до нього, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Надаючи оцінку діям водія навантажувача, виходячи з дорожньої обстановки, при встановлених обставинах механізму розвитку пригоди та ПДР України, експертом зазначено, що:

- водій навантажувача мав право розраховувати, що згідно інформативних схем, попереджувальних дорожніх знаків та табличок про характер небезпеки, що в`їзд на рампу іншим транспортним засобам заборонений;

- технологічний процес завантаження навантажувача продукцією передбачає періодичний (циклічний) рух вказаного транспортного засобу вперед-назад. З моменту початку руху заднім ходом до моменту зіткнення (відповідно до показників таймеру камери відеоспостереження 12:10:48-12.10.49) пройшло близько однієї секунди, що в порівнянні з часом реакції водія (1,2 секунди), з урахуванням часу запізнення спрацювання гальмової системи (>0,6с) та часу наростання сповільнення (>0,6с) транспортного засобу становить більше 2,4с. Вказані обставини виключали технічну можливість уникнення зіткнення з вантажним автомобілем, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

З урахуванням наведеного, експерт дійшов висновку, що з технічної точки зору причиною настання досліджуваної пригоди, слід вважати невідповідність дій водія вантажного автомобіля вимогам п.п.1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України та недотримання ним вимог дорожніх знаків та інформативних схем на території ПрАТ «Тернопільський кар`єр».

Відтак, судовим експертом у Висновку №489/24-22 від 01.11.2024 на поставлені для вирішення питання надано такі відповіді:

- у даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення термінів дорожня обстановка, небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України;

- у даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ОСОБА_2 з технічної точки зору вбачалися невідповідності вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення термінів дорожня обстановка, небезпека для руху), 2.3(б), 12.3 ПДР України.

- у даній дорожній обстановці, при встановлених обставинах механізму розвитку пригоди, водій автонавантажувача повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.4, 2.3(б), 12.3 ПДР України;

- у даній дорожній обстановці, з урахуванням встановленого механізму розвитку пригоди, невідповідність дій водія вантажного автомобіля Volvo FH400 д.н.з, ВО4254 п.п. 1.10 (в частині визначення терміну "небезпека для руху"), 2.3(б), 12.3 ПДР України пребуває в причинному зв`язку з настанням ДТП. При встановленому механізму розвитку пригоди, дії водія автонавантажувача ОСОБА_1 не перебувають у причинному зв`язку з настанням пригоди;

- з технічної точки зору, причиною настання досліджуваної пригоди, слід вважати невідповідність дій водія вантажного автомобіля вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення терміну "небезпека для руху"), 2.3(б), 12.3 ПДР України та недотримання ним вимог дорожніх знаків та інформативних схем на території Максимівського цеху ПрАТ «Тернопільський кар`єр».

Мотиви, з яких суд виходить, ухвалюючи рішення.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат переходить від потерпілої особи право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Тобто за змістом статті 993 ЦК України й статті 27 Закону України «Про страхування», йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем на підставі страхового акта № 10125/28/921 від 07.04.2021, розрахунку суми страхового відшкодування (додаток до страхового акту), ремонтної калькуляції № 04125_28 від 22.02.2021, заяви ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» про настання події №04125/28/2021/90 здійснено виплату страхового відшкодування в загальній сумі 166 205,14 грн, шляхом перерахування відповідної суми на користь ТОВ ВКФ «БМ ЛТД» в зв`язку з ДТП, яка визнана страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту FO № 00856231 від 02.12.2020, що підтверджується довідкою про надходження страхових платежів по договору FO № 00856231 та копією платіжної інструкції №174294 від 09.04.2021.

Дана обставина жодною із сторін у справі не заперечується.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування позивач набув право вимоги до особи, винної у завданні збитків.

Факт виплати страховиком (позивачем) страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Як стверджує позивач, у даній справі він виступає на правах потерпілого, а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто в порядку суброгації.

Водночас судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Навантажувач Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 , відповідно до положень спеціального Закону, не є транспортним засобом, а тому в силу приписів абзацу 2 статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", укладення договору страхування щодо цього транспортного засобу не є обов`язковим.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, тобто, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Тобто для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; шкоди та її розміру; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

За змістом ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У правовідносинах, що розглядаються, шкода - це фактично міра відповідальності;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду;

г) вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Натомість, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

За таких обставин, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

У той же час, тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (аналогічна усталена правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 № 922/2026/17, від 21.09.2018 у справі №910/19960/15).

Оскільки ДТП в Максимівському цеху сталася за участі двох транспортних засобів, які, в силу частини першої статті 1187 ЦК України, є джерелами підвищеної небезпеки, то з огляду на вимоги статті 1188 ЦК України, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як з`ясовано, постановою Тернопільського апеляційного суду від 19.04.2021 скасовано постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 у справі № 598/239/21, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ст. 247 КупАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія навантажувача Caterrpillar, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 судом не розглядалось. Перевіркою відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності як особи, винної у скоєнні ДТП, - відсутня.

Отже, у даному випадку є необхідність встановлення не тільки наявності вини кожного з учасників ДТП, а оскільки мова йде про відшкодування шкоди, завданої одним джерелом підвищеної небезпеки іншому у результаті взаємодії цих джерел підвищеної небезпеки, то обов`язковим є з`ясування ступеня вини кожного із володільців джерела підвищеної небезпеки перед іншим із них.

Суд при цьому зауважує, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема висновком судової експертизи.

За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України, висновок судової експертизи як доказ у справі може підтверджувати лише технічну сторону питання, тобто об`єктивну сторону складу порушення, а саме, чи мало місце порушення правил дорожнього руху з технічної точки зору.

Для з`ясування наведених вище обставин, наявність чи відсутність яких, в силу норм матеріального права, ставиться в залежність виникнення деліктних зобов`язань щодо відшкодування завданої шкоди, на підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області 09 травня 2024 року у даній справі призначалася судова автотехнічна експертиза, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Метою даної судової експертизи було встановлення технічної складової дорожньо-транспортної пригоди, а також відповідності дій водіїв транспортних засобів, які стали учасниками дорожньо-транспортній пригоді технічним вимогам Правил дорожнього руху.

За результатами проведеного експертного дослідження, судовим експертом Ломакіним Борисом Вікторовичем 06.11.2024 надано Висновок, з якого вбачається, що у даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення термінів "дорожня обстановка", "небезпека для руху"), 2.3(б), 12.3 ПДР України. При встановлених обставинах механізму розвитку пригоди, водій автонавантажувача повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.4, 2.3(б), 12.3 ПДР України. Дії водія навантажувача ОСОБА_1 не перебувають у причинному зв`язку з настанням пригоди.

В діях водія автомобіля Volvo FH400 д.н.з, НОМЕР_5 - ОСОБА_2 з технічної точки зору експертом встановлено невідповідність вимогам п.п. 1.10 (в частині визначення термінів "дорожня обстановка", "небезпека для руху"), 2.3(б), 12.3 ПДР України, оскільки він продовжив рух в напрямку до працюючого навантажувача в безпосередній близькості до нього, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів; експертом з`ясовано, що з технічної точки зору такі дії водія автомобіля Volvo FH400 д.н.з, НОМЕР_5 - ОСОБА_2 та недотримання ним вимог дорожніх знаків та інформативних схем на території Максимівського цеху ПАТ «Тернопільський кар`єр» послугували причиною настання досліджуваної пригоди.

Окремо слід відзначити, що територія об`єкту, де трапилась ДТП - Максимівський цех є гірничим виробничим підрозділом ПАТ "Тернопільський кар`єр", на якому здійснюється видобування корисних копалин відкритим способом та виробництво каменевої і щебеневої продукції різних фракцій. На цій території виконуються роботи з підвищеної небезпеки, у зв`язку з чим на ній діють особливі правила поведінки, а відтак, дотримання встановлених дорожніх знаків та інформативних схем на території Максимівського цеху ПАТ «Тернопільський кар`єр» потребує особливої уваги, адже їх дотримання гарантує безпеку пересування осіб по даній території.

Виробничу діяльність та правила поведінки на території гірничого підприємства регулюють Правила охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №61 від 18.03.2010 року (надалі-Правила).

Зокрема розділом 8, глави 2, пунктами 2.11-2.13 Правил передбачено, що швидкість і порядок руху автомобілів, автомобільних і тракторних поїздів на шляхах кар`єру визначається з урахуванням дорожніх умов. Рух на технологічних шляхах необхідно регулювати відповідними знаками. Разовий заїзд на територію гірничого підприємства автомобілів, тракторів, тягачів, навантажувальних і підіймальних машин та іншого виду транспорту, який належить іншим підприємствам і організаціям, допускається тільки після обов`язкового інструктажу водія або машиніста щодо встановлених на підприємстві схем маршрутів руху, швидкості та порядку руху за ними транспорту.

З долучених до справи доказів, зокрема відеозапису та фототаблиць вбачається, що на при в`їзді на територію Максимівського кар`єру розміщена Схема руху транспорту, яка інформує водіїв про маршрути, по яких вони зобов`язані рухатися; на території встановлено попереджувальні знаки, які інформують водіїв про небезпеку на даній території задля своєчасного вжиття відповідних заходів.

Експертом встановлено, що водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 при в`їзді на територію Максимівського цеху ПАТ «Тернопільський кар`єр» з метою завантаження продукцією (щебенем) мав об`єктивну можливість ознайомитись та дотримуватись рекомендованих маршрутів руху транспортних засобів до місць завантаження. В напрямку руху керованого ним автомобіля було встановлено відповідні дорожні знаки з інформативними табличками про характер небезпеки. Однак маршрут руху автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 не відповідає схемі руху транспорту, відповідно доїхавши до місця, де працював навантажувач Caterrpillar, д.н.з. НОМЕР_1 , водієм автомобіля Volvo допущено зіткнення з вищезазначеним навантажувачем.

Водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях, що зафіксовані у Висновку експерта №80/21 також підтвердив, що під час руху по території кар`єру не помітив навантажувача, який здійснював навантаження продукцією залізничних вагонів.

При цьому, у Висновку №489/24-22 від 01.11.2024 зазначено, що технологічний процес завантаження навантажувача продукцією передбачає періодичний (циклічний) рух вказаного транспортного засобу вперед-назад. З моменту початку руху заднім ходом до моменту зіткнення (відповідно до показників таймеру камери відеоспостереження 12:10:48-12.10.49) пройшло близько однієї секунди, що в порівнянні з часом реакції водія (1,2 секунди), з урахуванням часу запізнення спрацювання гальмової системи (>0,6с) та часу наростання сповільнення (>0,6с) транспортного засобу становить більше 2,4с. Вказані обставини виключали технічну можливість уникнення зіткнення з вантажним автомобілем, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Тобто водій автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 допустив небезпечне наближення до навантажувача в момент, коли останній набиравши в ківш щебеневу продукцію піднявся на підйом і відкотився назад, не здійснюючи при цьому руху заднім ходом.

Розділом VIII главою 2, пунктом 2.22 Правил передбачено, що навантажувально-розвантажувальні пункти необхідно влаштовувати з фронтом робіт, що забезпечує маневрові операції автомобілів, бульдозерів, тракторів і автопоїздів. Крім того, пунктами 8.11 - 8.15 глави 8 розділу V цих Правил передбачено, що відстань між транспортними засобами, що стоять на розвантаженні, проїздять мимо, а також тими, що розвантажуються одночасно (по лінії фронту розвантаження), повинна бути не менше ніж 5 м; транспортні засоби на місці розвантаження необхідно зупиняти не ближче ніж 5 м з правого боку і не ближче ніж 10 м з лівого боку від транспортного засобу, що стоїть на розвантаженні; швидкість руху транспортних засобів на розвантажувальному майданчику не повинна перевищувати 10 км/год, а при постановці на місце розвантаження - 5 км/ год; перебування механізмів, машин, працівників (за винятком посадової особи, в обов`язки якої покладено здійснення контролю за безпечним виконанням робіт) та виконання будь-яких робіт, не пов`язаних з технологічним процесом перевантаження гірничої маси, на території перевантажувального пункту та на відстані менше ніж 5 м до нього забороняється.

У порушення цих Правил та вимог схеми руху по Максимівському кар`єру водій автомобіля Volvo д.н.з. НОМЕР_2 не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Надаючи оцінку висновкам, викладеним у Висновку №489/24-22 від 01.11.2024 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, суд констатує, що саме цим висновком підтверджується технічна можливість водія транспортного засобу марки Volvo FH400 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) уникнути дорожньо-транспортної пригоди у випадку дотримання ним п.п.2.3(б), 12.3 ПДР України та рекомендованих маршрутів руху транспортних засобів для загрузки продукцією згідно з Схемою.

Натомість позивач у справі не підтвердив жодним доказом наявність вини у діях/бездіяльності водія навантажувача САТERRPILLAR (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить ПАТ Тернопільський кар`єр, в скоєнні ДТП, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 ., як-от: матеріалами про притягнення даного водія до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку чи складення відносно нього адмінпротоколу, тощо.

Щодо посилань позивача на Висновок № 80/21 від 02.04.2021, складений на замовлення АТ СГ`ТАС», то судом такий до уваги не береться, з огляду на те, що даний висновок складено у справі про адміністративне правопорушення відносно одного водія ОСОБА_2 , такий висновок містить питання правового характеру, зокрема питання 3 «чи обґрунтовано вказано в протоколі ААБ №093507 про адміністративне правопорушення вимоги п.п. 2.3.б, 12.1 ПДР до водія автомобіля Volvo д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 .?».

Натомість висновок судової автотехнічної експертизи, який призначений у цій справі, складений з урахуванням дорожньої обстановки, з урахуванням встановлених дорожніх знаків, інформативних табличок, схем руху по території кар`єру, метою якої було встановлення технічної складової дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлення відповідності дій водіїв транспортних засобів, які стали учасниками дорожньо-транспортній пригоді технічним вимогам Правил дорожнього руху, і який, на думку суду, складений з урахуванням ширшого обсягу вихідних даних; відповідає з`ясованим обставинам, в тому числі в частині визначення моменту виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_2 , з урахуванням технологічного процесу завантаження навантажувача на підставі дослідженого відеозапису ДТП, а тому є більш вагомим та достовірним.

Висновки господарського суду.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

При суброгації, яка регулюється статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

У даній справі потерпілою особою не є ТОВ «БМ ЛТД», адже як свідчать матеріали справи, саме водій автомобіля Volvo FH400 д.н.з. НОМЕР_2 допустив порушення ПДР, внаслідок чого сталася дорожньо-траспортна пригода.

За приписами частин 1, 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Важливим елементом доказування наявності збитків є доведення протиправної поведінки заподіювача збитків (шкоди).

Позивачем не надано доказів в підтвердження протиправної поведінки водія відповідача та завдання шкоди саме відповідачем; зазначення у заяві про настання події, що має ознаки страхового випадку, в Акті огляду транспортного засобу (дефектній відомості) не свідчить, що страховий випадок стався внаслідок протиправної поведінки відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення відповідальності за скоєння ДТП на відповідача у справі, а відтак і для задоволення позову в цілому.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позову до господарського суду, в силу ст.129 ГПК України, відшкодуванню не підлягають, з огляду на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 101, 104, 123, 129, 195, 216, 219, 220, 222, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повне судове рішення складено 14.03.2025.

Суддя Н.О. Андрусик