РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2025Справа № 910/371/25

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу

За позовом Військової частини НОМЕР_1

( АДРЕСА_1 ;

ідентифікаційний код: НОМЕР_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРАЙГРУП"

(03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, офіс 212;

ідентифікаційний код: 44679167)

про стягнення 228 060, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРАЙГРУП" (далі-відповідач) про стягнення штрафу у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору №26 купівлі-продажу від 12.06.2024 у розмірі 228 060,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.11.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/14320/24 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення №203 отримано відповідачем 20.01.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/371/25 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

12.06.2024 за результатами проведення відкритих торгів з особливостями UA-2024-05-20-011-216-а між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІРАЙГРУП" (далі - Продавець) укладено договір №26 (далі - Договір) за умовами пункту 1.1. якого Продавець зобов`язався поставити Покупцю товар спеціального призначення зазначений у Специфікації (згідно кодів ДК 021:2015), що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору сторони встановили, що номенклатура, асортимент, кількість товару, який Продавець зобов`язується встановити Покупцю (далі - Товар), зазначається у Специфікації (Додаток №1 до Договору).

Згідно пункту 1.3. Договору місце постачання товару: склад Покупця.

Ціна договору складає 3 258 000,00 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ 543 000,00 грн. У випадку перевищення суми договору, саме перевищення оплаті не підлягає (пункт 4.1. Договору).

Умовами пунктів 4.2.-4.4. Договору сторони погодили, що ціни на Товар залишаються незмінними до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором. Вартість тари та упаковки товару, транспортування входить до його загальної вартості.

Розрахунки за Товар здійснюються шляхом оплати поставленого та належним чином прийнятого товару протягом 5-ти календарних днів після надання Продавцем Покупцю у встановленому порядку наступних документів:

рахунку-фактури - 1 прим.,

видаткової накладної - 1 прим.,

акту прийому-передачі - 1 прим, (додаток №2 до Договору)

За умови надходження коштів на рахунок загального фонду військової частини по КПКВ 2101020/15/1 КЕКВ 2260 кодом видатків 220.

Пунктами 2.1.-2.6. Договору передбачено, що постачання Товару здійснюється протягом 10 днів після отримання Продавцем письмового повідомлення Покупця про готовність до виконання умов Договору. Постачання Товару повинно бути здійснене на протязі 60 робочих днів з моменту підписання Договору. Одержувачем Товару є Військова Частина НОМЕР_1 . Упакування Товару не передбачається. Транспортування Товару здійснюється Продавцем. Розвантаження товару здійснюється Покупцем.

Згідно пунктів 3.1.-3.3. Договору якість Товару, його тара та упаковка, маркування повинні відповідати технічним умовам підприємства - виробника. Документи на Товар, які Продавець повинен передати Покупцю: видаткову накладну, сертифікат якості Товару. Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється на складі вантажоодержувача в присутності представника Продавця.

Приймання Товару оформлюється видатковою накладною, актом прийому-передачі (додаток №2 до Договору) є підтвердженням приймання Товару.

Відповідно пункту 3.5. Договору Товар, який поставлений з порушенням умов цього Договору не вважається прийнятим. Всі витрати, які при цьому виникають, несе Продавець.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що датою виконання зобов`язань по постачанню Товару є дата підписання Покупцем акту прийому-передачі Товару (додаток №2 до Договору).

Умовами пунктів 5.1., 5.2. та 5.3 Договору сторони дійшли згоди, що за порушення умов Договору щодо якості (комплектності) товару Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% вартості неякісного (некомплектного) Товару.

За порушення строків поставки та установки Товару або його заміни відповідно до и. 2.1. та п. 3.4., 6.2. цього Договору Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості Товару, стосовно якої допущено прострочення постачання, за кожен день прострочення, а також за порушення строків поставки товару понад 30 діб, з Продавця додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого Товару.

У разі відмови продавця поставити Товар, з нього стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого Товару.

12.06.2024 між сторонами підписано специфікацію до Договору, яка є додатком №1 до даного Договору (надалі - специфікація, додаток №1), у якій сторони погодили найменування товару:

44110000-4 Блок фундаментний ФБС 24.6.6-Т; одиниця виміру: штука; кількість: 1000; вартість Товару (з ПДВ) за одиницю: 2 898,00 грн.; Вартість Товару загальна: 2 898 000,00 грн.;

44110000-4 Блок фундаментний ФБС 12.4.6-Т; одиниця виміру: штука; кількість: 200; вартість Товару (з ПДВ) за одиницю: 1 800,00 грн.; Вартість Товару загальна: 360 000,00 грн.

На виконання умов Договору Покупцем на адресу Продавця направлено лист №407 від 12.07.2024 щодо поставки Товару в порядку передбаченому умовами Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач вказує, що Продавець умови Договору не виконав, Товар у встановлені строки не поставив.

04.09.2024 Покупцем на адресу Продавця було надіслано претензію з вимогою щодо сплати, протягом 3-х днів з дати отримання претензії, штрафу в сумі 228 060,00 грн.

Згідно трекінгу поштового відправлення AT "Укрпошта", Продавцем претензію отримано 18.09.2024.

За твердженням Позивача, котре жодними належним та допустимими доказами не спростовано Відповідачем, відповідно до умов Договору Позивач свої зобов`язання виконав своєчасно та у повному обсязі. Проте, Відповідач не здійснив поставку Товару у строки, передбачені умовами Договору, а також в обумовлений строк Відповідач не здійснив сплату суми штрафних санкцій згідно з умовами Договору.

Таким чином, звертаючись до суду із позовом Позивач просить стягнути із Відповідача штрафу в розмірі 228 060,00 грн. за прострочення терміну поставки.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 612 ЦК України зазначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Сторонами в пункті 5.3 Договору узгоджено, що у разі відмови Продавця поставити Товар, з нього стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого Товару.

Відтак, оскільки Продавець допустив порушення щодо поставки товару, йому на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 5.3 Договору Покупцем нараховано і заявлено до стягнення штраф (3258000,00 грн. * 7%) в сумі 228 060,00 грн.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, що Відповідачем не здійснено поставки Товару по Договору №26 від 12.06.2024. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказує, що він має право нарахувати Відповідачу штраф за прострочення виконання останнім зобов`язання.

Суд перевірив наданий Позивачем розрахунок та встановив, що заявлена до стягнення сума штрафу є арифметично правильною та відповідно обґрунтованою. З огляду на що, суд задовольняє вимогу про стягнення із Відповідача 228 060,00 грн. - штрафу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРАЙГРУП" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, офіс 212; ідентифікаційний код: 44679167) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) 228 060,00 грн. - штрафу та 3 420,90 грн судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов