ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. Справа № 910/6466/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача Яковишин В.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача (скаржника) Вага Ю.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АС Відар від 01 листопада 2024 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2024 року (повний текст підписано 14.10.2024), суддя Гончарук О.В.

та на додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року (повний текст підписано 17.10.2024), суддя Гончарук О.В.

у справі №910/6466/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фаза Плюс, м. Бурштин, Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АС Відар, м. Київ

про стягнення заборгованості 705 956,51 грн

встановив:

24 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаза Плюс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Відар» про стягнення 705 956,51 грн заборгованості за договором підряду №26/01/20 від 26 серпня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 червня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаза Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Відар» про стягнення 705 956,51 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду Чернівецької області, на підставі ч.3 ст.30, ч.1 ст.31 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2024 року у справі №910/6466/24 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 705 956,51 грн заборгованості за договором підряду та 10 589,35 грн судового збору.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції встановлено факт виконання позивачем на користь відповідача будівельних робіт на загальну суму 1 139 956, 51 грн, що, у тому числі, підтверджується актами виконаних робіт. Судом встановлено, що відповідачем частково виконано свої зобов`язання за договором в частині оплати вартості виконаних на його користь робіт, у зв`язку з чим, у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 705 956,51 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаза Плюс» про розподіл судових витрат задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Відар» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаза Плюс» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, місцевий господарський суд з огляду на положення статей 123, 129 ГПК України, дослідивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та присудження до стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АС Відар» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2024 року та додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі №910/6466/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що при винесенні оспорюваного рішення, суд не звернув увагу на той факт, що на підтвердження своїх вимог позивачем надані до суду видаткові накладні (ВН) №№ 3868, 3870, 3871, які не є прямим доказом того, що ці матеріали були використані саме для виконання робіт згідно договору № 26/01/22 від 26.08.2020 р., зважаючи на невідповідність зазначених у видаткових накладних матеріалів до тих, що входить до складу договірної ціни (Додаток №1 до договору підряду) і є невід`ємною частиною договору підряду. Наголошує, що позивач не надав суду всі додатки до договору підряду, які містять в тому числі і відомості ресурсів (про матеріали та обладнання, які є необхідними для виконання робіт), але які є невід`ємною частиною договору. Також зазначає, що позивачем не надано підтверджуючих документів вартості матеріальних ресурсів, які мають бути використані при виконанні робіт, та не проведено аналіз закупівельних цін, який потрібно було узгодити з замовником (відповідачем), а також не оформлено належним чином акти виконання робіт з розрахунками, які мають бути здійснені у відповідності до законодавства, що на думку скаржника підтверджує безпідставність вимог позивача; в актах, які додані до позовної заяви, не зазначені номер та дата. Крім цього, апелянт зазначає, що відповідно до п.3.1 та п.3.4 договору підряду термін виконання робіт становить 130 календарних днів, але акти виконаних робіт КБ2 і КБ3 підписані сторонами 16.11.2021, що значно перевищує термін 130 днів і вказує на неналежне виконання робіт з боку позивача. Також відповідач звертає увагу на невиконання підрядником (позивачем) умов, передбачених: п.4.2 договору підряду (не надано відповідачу й до суду належним чином оформлений акт змонтованого обладнання); п.5.3 договору підряду (не надано відповідачу й до суду проєкт виконання робіт); п.6.5 договору підряду (не надано відповідачу й до суду результати повного обсягу ПНР, що стосується змонтованого обладнання та відповідності вимогам нормативно-технічної документації). Обґрунтування щодо скасування додаткового рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі відсутнє.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Зокрема, зазначає, що будівельні роботи виконані ТОВ «Фаза Плюс» у повному обсязі, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, які підписані відповідачем без зауважень. При цьому, наголошує, що відсутність претензій до виконаних робіт з боку відповідача, зокрема щодо якості, обсягу чи строків виконання робіт, до моменту звернення до суду з цим позовом свідчить про їх прийняття замовником у відповідності до ст.853 Цивільного кодексу України.

У додаткових письмових поясненнях від 17 лютого 2025 року апелянт просить суд:

-витребувати у ТОВ «Фаза Плюс» інформацію про те, коли ним (місяць, рік) виконувалися роботи на об`єкті ВРУ 330 за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, м. Кіцмань, вул. Г. Сковороди, 52;

-витребувати у ТОВ «Фаза Плюс» акти приймання-передачі демонтованого обладнання: а саме залізобетонних стояків під обладнання масою до 1 т (100м.куб) [графа 5 Акту], залізобетонних анкерних плит масою до 2,5 т (100 м. куб) [графа 6 Акту], залізобетонних фундаментних плит до 0,5 т (100м.куб) [графа 6 Акту], опор шинної напруги 330 к В (6 шт.) [графа 13 Акту];

-витребувати у ТОВ «Фаза Плюс» видаткові накладні про придбання товариством обладнання щодо ВРУ 330 кВ:

· стальних конструкцій в кількості 1,8т (Графа 14 Акту),

· металевих конструкцій під обладнання оцинкованих в кількості 1,8т (Графа 15

Акту),

· трансформаторів напруги [графа 16, 18 Акту],

· блок керування 700х850 мм (ящик застискачів 1000х600) [графа 17 Акту],

· ящиків [графа 20 Акту],

· лотка неперфорованого металевого 200х5 [графа 22 Акту],

· лотка неперфорованого металевого 100х100 [графа 23 Акту],

· кабелю до 35 кВ, маса 1 до 3 кг 100м,

· кабелю до 35 кВ, маса 1 до 2 кг 100м,

· кабелю до 35 кВ, маса 1 до 1 кг 100м [графа 24-26 Акту],

· кабелю перерізом 4х2,5мм2 1000 м,

· кабелю перерізом 4х6мм2 1000 м,

· кабелю перерізом 7х1,5мм2 1000 м,

· кабелю перерізом 7х2,5мм2 1000 м,

· кабелю перерізом 7х4мм2 1000 м,

· кабелю перерізом 10х2,5мм2 1000 м,

· кабелю силовий алюмінієвий 4х6 мм2 1000м,

· кабелю силового алюмінієвого 4х25 мм2 1000м,

· кабелю силового алюмінієвого 4х35 мм2 1000м [графа 30-38 Акту];

-зобов`язати позивача надати суду документи про те, якими автомобілями по Кошторису 2-4-1 (по ВРУ 330 кВ) «Демонтаж і вивезення демонтованих конструкцій -кількість 85,14 т» позивач вивіз 85 тон і куди саме (договори на перевезення і договори на утилізацію;

-зобов`язати позивача надати: по Кошторису 2-4-5 (по ВРУ 330 кВ) «Монтаж трансформаторів, ящиків, лотків» -Акти змонтованого обладнання; по Кошторису 2-4-6 (по ВРУ 330 кВ) «Прокладка кабелю» - Кабельні журнали і Акти передачі кабелю в монтаж, Акти на закриття прихованих робіт; по Кошторису 2-4-7 (по ВРУ 330 кВ) «Пуско-налагоджувальні роботи» - Акти пуско-наладки, вимірювання опору ізоляції.

Поряд з тим, до вказаних додаткових пояснень апелянт також долучив докази, а саме: копію договору №210-В/2020 від 25 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «НВП «Енергорішення» та ТОВ «АС Відар»; копію додаткової угоди №1 від 16 червня 2021 року до вказаного договору; копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за травень 2021 року (за договором №210-В/2020 від 25 серпня 2020 року) та за листопад 2021 року (за договором №26/01/2020 від 26 серпня 2020 року).

10 березня 2025 року від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів та про долучення доказів.

Поряд з тим, 10 березня 2025 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких він просить поновити строк на подання доказів, долучених до пояснень, а також задоволити подане раніше клопотання про витребування доказів. До вказаних додаткових пояснень відповідач долучив копію адвокатського запиту вих.№12/02-1 від 12 лютого 2025 року та копію листа-відповіді від 06 березня 2025 року.

Судові засідання з розгляду справи в суді апеляційної інстанції проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на підставі відповідних клопотань представників сторін та ухвал суду.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав клопотання про витребування у позивача доказів та про долучення до матеріалів справи поданих ним доказів.

Представник позивача проти заявлених відповідачем клопотань заперечив, просив такі відхилити, як такі, що подані поза процесуальним строком, передбаченим ГПК України.

Розглянувши клопотання представника скаржника, колегія суддів вирішила залишити такі без розгляду, з огляду на наступне:

Статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими сторона обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на таку сторону покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з першою заявою по суті спору. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Однак така обставина (тобто відсутність доказів як таких) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Подані представником відповідача докази, а саме: копії адвокатського запиту вих.№12/02-1 від 12 лютого 2025 року та листа-відповіді від 06 березня 2025 року, не існували станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі, відтак, такі взагалі не можуть враховуватись апеляційним судом при вирішенні справи.

Щодо інших доказів, а саме: копії договору №210-В/2020 від 25 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «НВП «Енергорішення» та ТОВ «АС Відар»; копії додаткової угоди №1 від 16 червня 2021 року до вказаного договору та копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за травень 2021 року (за вказаним договором), то представник відповідача жодним чином не обґрунтував неможливості подання таких доказів у визначений законом строк до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву. Поряд з тим, клопотання про долучення таких доказів не було подане до суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою із обґрунтуванням причин їх неподання до суду першої інстанції.

Саме лише зазначення апелянтом у додаткових поясненнях від 07 березня 2025 року про поновлення строку на подання доказів (без наведення будь-яких причин), не свідчить про обов`язок апеляційного суду автоматично такий строк поновити.

Щодо копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за листопад 2021 року (за договором №26/01/2020 від 26 серпня 2020 року), колегія суддів звертає увагу, що такий доказ міститься у матеріалах справи, оскільки був долучений позивачем до позовної заяви (арк. справи 11).

Щодо клопотання апелянта про витребування у позивача доказів, таке залишається без розгляду з тих же підстав, оскільки відповідач не навів будь-яких обставин, які б перешкоджали йому звернутися з таким клопотанням до суду першої інстанції.

Колегією суддів також враховано, що відповідач повідомлявся про розгляд справи судом першої інстанції, такий надав до суду відзив на позовну заяву, відтак, мав можливість звернутися до суду із відповідними клопотаннями та долучити докази на підтвердження своїх заперечень.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2024 року та додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі №910/6466/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АС Відар» (в тексті договору замовник) та Товариством обмеженою відповідальністю «Фаза Плюс» (в тексті договору підрядник) укладено договір №26/01/20, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до умов договору, виконання будівельно-монтажних робіт на підстанції 330 кВ «Чернівецька», Чернівецька область, Кіцманський район, м. Кіцмань, вул. Г. Сковороди, 52.

Згідно з п.1.2 Договору підрядник зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріально-технічних засобів виконувати роботи, що обумовлені в Договорі, додатках до договору та відповідають проектній документації, що затверджена належним чином.

У відповідності до п.п.1.6 та 1.8 Договору підрядник зобов`язаний виконувати всі вказівки замовника щодо виконання робіт, а замовник прийняти та оплатити роботи на умовах цього договору.

Загальна ціна договору разом з ПДВ становить 1 400 000,00 грн (п.2.2 Договору).

У пунктах 2.6 та 2.6.1 Договору сторони погодили, що платежі за цим договором здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Замовник зобов`язується перерахувати підряднику попередню оплату у розмірі 350 000,00 грн протягом 10 банківських днів з моменту отримання від підрядника рахунку-фактури.

Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник здійснює після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (п.2.6.2 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору строки виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору, становлять 130 календарних днів з дати початку робіт. Строки виконання робіт, визначаються на підставі календарного графіка, що додається до договору та є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п.3.3 Договору підрядник приступає до виконання зобов`язань за договором за умови отримання від замовника повідомлення про готовність до виконання договору та проектної документації.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Акт приймання виконаних будівельних робіт, протокол погодження цін на матеріальні ресурси, акт передачі змонтованого обладнання та довідки про вартість виконаних будівельних робіт в чотирьох примірниках готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 21 числа звітного місяця; замовник протягом 7-ми робочих днів перевіряє достовірність акта приймання виконаних будівельних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показникам якості та у разі відсутності явних недоліків, підписує його в межах цього ж строку або надсилає мотивоване заперечення проти такого підписання (п.4.2 Договору).

Згідно з п.12.2 Договору останній діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов договору підрядник виконав роботи за договором, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт, а саме: від 16.11.2021 на суму 347 213,08 грн, на суму 355 586,51 грн, на суму 365 403,77 грн та на суму 7 905,78 грн; а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2021 року на загальну суму 1 139 956,51 грн, яка також підписана уповноваженими представниками сторін.

Також у матеріалах справи містяться копії видаткових накладних: №3868 від 25.11.2020 на суму 2 562,00 грн, №3870 від 25.11.2020 на суму 72 069,74 грн, №3871 від 16.12.2020 на суму 75 418,68 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріпленні відповідними печатками.

Замовником сплачено підряднику кошти в загальній сумі 434 000 грн, що не заперечується сторонами.

24 квітня 2024 року підрядник звернувся до замовника з претензією вих.№24/04-1 від 24.04.2024, в якій вимагав протягом семи календарних днів з моменту отримання замовником претензії, сплатити грошові кошти в сумі 705 956,51 грн.

У зв`язку з невиконанням замовником вимог вказаної претензії, 24 травня 2024 року ТОВ «Фаза Плюс» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з «АС Відар» 705 956,51 грн заборгованості за договором підряду №26/01/20 від 26 серпня 2020 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Ціна договору підряду це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною. За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.854 ЦК України).

Статтею 882 ЦК України передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Як встановлено судом вище, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) підписані уповноваженими представниками обох сторін, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб сторін договору.

Підписавши вказані документи, сторони погодили виконання та прийняття зазначених в актах будівельних робіт.

Твердження скаржника про підписання з його сторони вказаних документів «наперед» (до моменту виконання робіт), колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не передбачене умовами укладеного сторонами договору, натомість у п.4.2 Договору сторони погодили, що замовник протягом 7-ми робочих днів перевіряє достовірність акта приймання виконаних будівельних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показникам якості та у разі відсутності явних недоліків, підписує його в межах цього ж строку або надсилає мотивоване заперечення проти такого підписання.

Будь-які докази, які б свідчили про зазначення замовником обставин щодо невиконання підрядником частини робіт чи невідповідності робіт показникам якості або ж існування будь-яких недоліків у матеріалах справи відсутні.

У будь-якому випадку, підписуючи акти виконаних робіт та довідку про вартість таких робіт, як стверджує відповідач: «наперед» без фактичного виконання таких робіт станом на час підписання вказаних документів, замовник повинен розуміти ризики, які можуть настати у зв`язку з таким підписанням та порушенням погоджених сторонами умов договору (щодо порядку прийняття робіт та підписання актів).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Щодо тверджень скаржника про те, що акти виконаних робіт підписані сторонами 16 листопада 2021 року, тобто зі спливом строку, передбаченого п.3.1 та п.3.4 договору, такі не впливають на обов`язок замовника оплатити вказані в актах роботи, оскільки такі роботи були ним прийняті, про що свідчить підписання актів.

Посилання апелянта на невиконання підрядником умов, передбачених: п.4.2, п.5.3, п.6.5 договору підряду, відтак і відсутність підстав для оплати підряднику, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу п.2.6.2 Договору остаточний розрахунок за виконані роботи замовник здійснює після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 705 956,51 грн заборгованості за договором підряду №26/01/20 від 26 серпня 2020 року.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Разом з тим, враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін і додаткове рішення місцевого господарського суду про відшкодування позивачу витрат на послуги правничої допомоги.

Будь-які інші обґрунтування щодо скасування додаткового рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі відсутні та представником апелянта не зазначено.

Рішення суду першої інстанції прийняті у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для їх скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 244, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 02 жовтня 2024 року та додаткове рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі №910/6466/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Відар» без задоволення.

Матеріали справи №910/6466/24 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 17 березня 2025 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.