РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2025Справа № 905/838/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр»

до Державного підприємства «Артемсіль»

про визнання застави припиненою та стягнення 165 229, 68 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Дмитрієва В.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Артемсіль» (надалі - відповідач) просить суд:

- визнати припиненою з 31.03.2023 заставу грошових коштів, що належать на праві приватної власності позивачу, яка виникла на підставі договору застави, укладеного 08.02.2022 між відповідачем та позивачем;

- стягнути з відповідача на користь позивача предмет застави - грошові кошти в розмірі 165 229,68 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.16, 316, 317, 321, 391, 593, 598, 599 Цивільного кодексу України, мотивовані наявністю підстав для визнання припиненою застави у вигляді грошових коштів за договором застави №48/06-03-05, що 08.02.2022 укладений між відповідачем та позивачем і повернення позивачу сплачених на його виконання таких грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №905/838/24, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2024 передано справу №905/838/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання застави припиненою та стягнення коштів за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

26.09.2024 матеріали справи №905/838/24 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатами автоматизованого розподілу передані судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 прийнято справу №905/838/24 до свого провадження. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» до Державного підприємства «Артемсіль» про визнання застави припиненою та стягнення 165 229,68 грн залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 скасовано, а справу №905/838/24 передано Господарському суду міста Києва для продовження розгляду.

14.11.2024 матеріали справи повернулися до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2024 прийнято справу № 905/838/24 до провадження, постановлено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.12.2024.

У підготовче засідання 18.12.2024 з`явилась представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою в порядку ст. 74 Господарського процесуального кодексу України витребував у сторін докази. Також суд протокольними ухвалами визнав явку відповідача в наступне підготовче засідання обов`язковою та продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 відкладено підготовче засідання на 28.01.2025.

15.01.2025 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли витребувані докази.

У підготовче засідання 28.01.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою визнав явку відповідача в наступне підготовче засідання обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 відкладено підготовче засідання на 12.02.2025 та в порядку ст.74 Господарського процесуального кодексу України витребувано в сторін докази.

06.02.2025 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли докази, разом із клопотанням про їх долучення до матеріалів справи.

У підготовче засідання 12.02.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про долучення доказів та долучив подані 06.02.2025 документи до матеріалів справи.

Також враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонам надавалось достатньо часу для надання доказів та пояснень по суті спору, окрім того, не було зазначено про неможливості надання доказів чи заявлення клопотань, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025.

У судовому засіданні 11.03.2025 представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог та позов просила задовольнити. Представник відповідача в засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглядати спір за наявними матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення в справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 11.03.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 між позивачем (заставодавець) та відповідачем (заставодержатель) укладено договір застави №48/06-03-05 (надалі - договір застави) на виконання п.3 «Забезпечення виконання договору про закупівлю» розділу «VII. Укладення договору про закупівлю» конкурсної документації по торгам на закупівлю мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які), що проведені в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b).

Згідно з умовами п.1.1. договору застави, у відповідності до цього договору заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем своїх зобов`язань, як продавця, згідно договору про закупівлю за результатами торгів на закупівлю мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) по лоту №5 (вкладиш вагонний м`який), що проведені в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b), одержати задоволення своїх вимог, як покупця, згідно договору про закупівлю, за рахунок грошових коштів передбачених розділом 3 цього договору (надалі іменується «предмет застави»), переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Відповідно до п.2.1. договору застави, заставою, що виникає на підставі цього договору, забезпечується виконання заставодавцем своїх зобов`язань, як продавця, згідно договору про закупівлю за результатами торгів на закупівлю мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) по лоту №5 (вкладиш вагонний м`який), що проведені в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b).

Пунктом 2.2. договору застави встановлено, що розмір зобов`язання, забезпеченого заставою, дорівнює розміру предмету застави, який визначений п.3.1.1 цього договору та складає 0,5 відсотка вартості відповідного договору про закупівлю за результатами торгів на закупівлю мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) по лоту №5 (вкладиш вагонний м`який), що проведені в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b).

Строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, визначається умовами договору про закупівлю за результатами торгів на закупівлю мішків та пакетів (пакувальні матеріали: мішки поліпропіленові з логотипом, контейнери м`які з логотипом, вкладиші вагонні м`які) лоту №5 (вкладиш вагонний м`який), що проведені в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b) (пункт 2.3. договору застави).

Згідно з п.п.3.1.1. договору застави, предметом застави є грошові кошти: кількість національної валюти, що є предметом застави: 165 229,68 грн без ПДВ.

Відповідно до п.п.3.2.1. договору застави, предмет застави передається заставодержателю у наступному порядку: предмет застави перераховується заставодавцем на поточний рахунок заставодержателя в строк не пізніше дати укладення договору про закупівлю, з зазначенням в платіжному дорученні в розділі призначення платежу: «Дог. застави №48/06-03-05 від 08.02.2022. Забезпечення виконання договору про закупівлю по торгам, що проводяться ДП «Артемсіль», в системі електронних закупівель Prozorro (закупівля №UA-2021-12-24-008030-b), без ПДВ.»

Заставодержатель не вправі розпоряджатися предметом застави, крім випадку, передбаченого п.6.1 дійсного договору. Право власності на предмет застави належить заставодавцю (п.п. 3.2.2., 3.2.3. договору застави).

Пунктами 5.1., 5.2. договору застави встановлено, що заставодержатель повертає предмет застави заставодавцеві впродовж п`яти банківських днів після закінчення строку дії забезпеченого заставою договору про закупівлю та повного виконання зобов`язань сторонами за ним. Предмет застави повертається заставодавцеві шляхом його перерахування заставодержателем на поточний рахунок заставодавця.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Право застави за цим договором виникає з моменту перерахування заставодавцем предмету застави на рахунок заставодержателя. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.9.1 цього договору та закінчується у строк передбачений п.5.1. або 6.1. цього договору (п.п.9.1. - 9.3. договору застави).

На виконання договору застави 08.02.2022 позивачем перераховано відповідачу 165 229, 68 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №55 від 08.02.2022.

Також 10.02.2022 між відповідачем (покупець) та позивачем (продавець) укладено договір №12/11-09-19 купівлі-продажу (поставки) товару (надалі - договір поставки), відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця товар за кодом ДК 021:2015-18930000-7, Мішки та пакети, а покупець - прийняти товар та сплатити продавцю вартість товару у строки та на умовах, встановлених даним договором. Найменування товару, асортимент, кількість та ціна наведені в специфікації, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.1.5. договору поставки, обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені покупцем з будь-яких підстав, при цьому відповідальність покупця не наступає.

Пунктом 2.1. договору поставки встановлено, що загальна вартість товару: 27 538 280,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 5 507 656, 00 грн, разом 33 045 936,00 грн.

Ціни на товар визначаються в специфікації до договору. Ціна за одиницю товару може бути змінена за взаємною згодою сторін. Розрахунки за товар здійснюються покупцем у національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця, на підставі рахунку-фактури (рахунку) продавця наданого згідно письмової заявки на поставку товарів від покупця, в наступному порядку: по факту поставки, протягом 60 календарних днів з дати прийомки товару на склад покупця (пункти 2.2., 2.3., 2.5. договору поставки).

Відповідно до умов розділу 3 «Поставка товару» договору поставки, строк поставки товару складає 20 календарних днів з моменту отримання продавцем письмової заявки покупця. У разі, якщо заявка надана електронною поштою, продавець зобов`язаний письмово, чи електронною поштою, підтвердити отримання заявки. Продавець здійснює поставку товару в місце поставки автотранспортом або залізничним транспортом. Поставка товарів здійснюється на умовах DDP (місце поставки 84545, м.Соледар, Бахмутський р-н., Донецької обл. склад ДП «Артемсіль»), відповідно до Правил «Інкотермс 2000».

Пунктом 9.1. договору поставки встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, тощо).

Пунктом 9.3. договору поставки передбачено, що у разі, коли строк дії форс- мажорних обставин продовжується більше ніж 90 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін і діє до 31.03.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.11.1. договору поставки).

Позивач вказує, що зобов`язання обома сторонами не було виконано через настання форс-мажорних обставин - збройної агресії російської федерації проти України 24.02.2022, підтвердженням чого є лист Торгово-промислової палати України, а саме для відповідача це перебування в зоні бойових дій з наступною тимчасовою окупацією міста Соледар, а позивача також перебування в зоні бойових дій та логістична неможливість транспортування товару через країну-агресора.

Позивач звертався до відповідача з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, направляв проект угоди про розірвання договору поставки, з платіжною вимогою від 17.04.2024 за №17.1, направивши на електронну адресу відповідача (а.с.27-30). А також 29.01.2025 направив аналогічні повідомлення та додаткову угоду на поштову адресу відповідача (а.с.175-178).

Як зазначає позивач, відповідач відповідей не надав, матеріали справи також не містять будь-яких відповідей відповідача.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором застави, в частині повернення предмету застави у вигляді грошових коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання застави такою, що припинена та стягнення предмета застави - грошових коштів у розмірі 165 229, 68 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що договір застави було укладено сторонами з метою забезпечення виконання позивачем як продавцем (постачальником) своїх зобов`язань щодо передачі у власність покупця товару за кодом ДК 021:2015-18930000-7, мішки та пакети, згідно укладеного між сторонами договору №12/11-09-19 купівлі-продажу (поставки) товару від 10.02.2022.

При цьому з матеріалів справи та відкритих джерел (сайту системи електронних закупівель Prozorro) встановлено, що договір №12/11-09-19 купівлі-продажу (поставки) товару від 10.02.2022 було укладено сторонами за результатами проведеної ДП «Артемсіль» процедури закупівлі №UA-2021-12-24-008030-b.

Суд встановив, що укладений між сторонами договір №12/11-09-19 від 10.02.2022 є договором поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 546, ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Зазначене також відповідає положенням ст.1 Закону України «Про заставу».

Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому (ст.573 Цивільного кодексу України).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч.1 ст.576 Цивільного кодексу України).

Статтею 584 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо (ч.1 статті 3 Закону України «Про заставу»).

Право застави припиняється, зокрема у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві (ч.ч.1, 3 ст.593 Цивільного кодексу України).

Звертаючись до суду з позовом про визнання застави грошових коштів такою, що є припинена, позивач посилається на неможливість виконання основного зобов`язання, а саме договору №12/11-09-19 від 10.02.2022, а тому застава за договором, якою забезпечувалось виконання вказаного договору поставки, є припиненою, як похідне зобов`язання.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

За системним аналізом зазначених норм права застава припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від заставодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням застави оскільки застава, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.

Як вбачається зі змісту укладеного договору застави, сторони в п. 5.1. визначили, що заставодержатель повертає предмет застави заставодавцеві впродовж п`яти банківських днів після закінчення строку дії забезпеченого заставою договору про закупівлю та повного виконання зобов`язань сторонами за ним.

Так, відповідно до умов розділу 3 «Поставка товару» договору поставки, строк поставки товару складає 20 календарних днів з моменту отримання продавцем письмової заявки покупця. У разі, якщо заявка надана електронною поштою, продавець зобов`язаний письмово, чи електронною поштою, підтвердити отримання заявки. Продавець здійснює поставку товару в місце поставки автотранспортом або залізничним транспортом. Поставка товарів здійснюється на умовах DDP (місце поставки: 84545, м.Соледар, Бахмутський р-н., Донецької обл. склад ДП «Артемсіль»), відповідно до Правил «Інкотермс 2000».

Одночасно, частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомі факти не потребують доказування тоді, коли вони визнані такими судом. Загальновідомість того чи іншого факту може мати різні межі. Він може бути відомий у межах країни, окремої області, населеного пункту. Це об`єктивні межі загальновідомості певного юридичного факту. Але крім об`єктивних меж загальновідомість певного юридичного факту має і суб`єктивні межі: даний факт повинен бути відомий не тільки певним особам (наприклад, мешканцям населеного пункту), але й всьому складу суду, який розглядає справу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/3946/16 та від 26.10.2021 у справі №922/3990/19).

Обставини повномасштабної військової агресії відносно України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, постійні обстріли з боку російської федерації та бої за Соледар, як і повна окупація вказаного міста з січня 2023 року є загальновідомими.

Також є загальновідомим факт того, що в квітні 2022 року Державне підприємство «Артемсіль» було обстріляне, знищено його обладнання та будівлі, що вплинуло на його господарську діяльність.

У зв`язку з цим нормальна (звичайна) робота Державного підприємства «Артемсіль» (відповідача) (у порівнянні з тією, на яку розраховували сторони, укладаючи договір) була порушена.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем позивачу заявок на поставку товару, а також з матеріалів справи не вбачається, що відповідач взагалі звертався до позивача з проханням поставити товар (на протязі більш ніж 3 років), на виклики суду відповідач також не з`явився і будь-яких пояснень щодо актуальності чи припинення договору не надав, а тому суд приходить до висновку, що в останнього відпала необхідність у закупівлі погодженого сторонами товару за кодом ДК 021:2015-18930000-7, мішки та пакети.

Крім цього, суд враховує, що в зв`язку з окупацією міста Соледар, позивач позбавлений можливості поставити відповідачу товар за погодженою в договорі адресою: місто Соледар, Бахмутський район, Донецької області, склад ДП «Артемсіль».

Відповідно до частини 1 статті 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Факт військової агресії російської федерації проти України та окупація Соледару, як і знищення обладнання та будівель Державного підприємства «Артемсіль», в розумінні вказаної статті Цивільного кодексу України зумовив припинення як зобов`язання Державного підприємства «Артемсіль» щодо купівлі товару, так і відповідне зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» з поставки такого товару.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що зобов`язання сторін за договором поставки припинилися за наведених вище обставин.

Так, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання припиненою застави грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 Цивільного кодексу України, відбувається припинення права застави у разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання в результаті його належного виконання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами застави.

Звернення особи до суду з позовом про визнання застави такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 Цивільного кодексу України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Спір про право може виникнути в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. При цьому спір про право становить собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існування прав та обов`язків або з приводу наявності чи відсутності правовідносин.

У всіх випадках предметом спору про право є певне суб`єктивне право (право на власні дії, право на чужі дії та право на захист), а суб`єктивному праву завжди кореспондує суб`єктивний обов`язок (може бути активним, може бути пасивним). Такий спір є явищем для якого достатньо лише припущення, що особа (не спростовуючи наявності прав іншої особи) не виконує покладений на неї обов`язок.

Відповідачем, не визнається право заставодавця на повернення предмету застави (грошових коштів), тобто невизнання заставодержателем права позивача у цьому випадку полягає в його бездіяльності щодо повернення грошових коштів та у не виконанні вимог законодавства.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 Цивільного кодексу України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права заставодавця, передбаченого частиною першою статті 593 Цивільного кодексу України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Отже, право заставодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання застави такою, що припинена, а не шляхом припинення договору застави чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Аналогічний правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04.02.2015 у справі №6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18.09.2019 у справі №695/3790/15-ц і постанові від 02.10.2019 у справі №126/1056/15-ц.

Враховуючи те, що зобов`язання сторін за договором поставки №12/11-09-19 від 10.02.2022 припинилися, суд задовольняє вимогу позивача про визнання припиненою застави грошових коштів, що належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр», яка виникла на підставі договору застави №48/06-03-05 від 08.02.2022. .

Так згідно із ч.1, 3 ст.593 Цивільного кодексу України право застави припиняється, зокрема у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Разом з тим, доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором застави матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, враховуючи факт припинення основного зобов`язання за договором поставки та визнання судом припиненою застави грошових коштів за договором застави №48/06-03-05, суд приходить до висновку, що відповідач має повернути позивачу предмет застави - грошові кошти в сумі 165 229,68 грн.

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог і визнання припиненою застави грошових коштів, що належать на праві приватної власності позивачу, яка виникла на підставі договору застави, укладеного 08.02.2022 між відповідачем та позивачем і про стягнення з відповідача на користь позивача предмета застави - грошових коштів у розмірі 165 229,68 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати припиненою заставу грошових коштів, що належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» (10001, місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, офіс 503, ідентифікаційний код 38727990), яка виникла на підставі договору застави №48/06-03-05, укладеного 08.02.2022 між Державним підприємством «Артемсіль» (01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 18/9, ідентифікаційний код 00379790) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» (10001, місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, офіс 503, ідентифікаційний код 38727990).

3. Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 18/9, ідентифікаційний код 00379790) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пера Пластік Укр» (10001, місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, офіс 503, ідентифікаційний код 38727990) 165 229 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 68 коп. грошових коштів та 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 20.03.2025.

Суддя Я.А.Карабань