ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/595/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Діброви Г.І.,

Колоколова С.І.,

секретар судового засідання Полінецька В.С.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Коляда В.М., у порядку самопредставництва;

від відповідача: Хомин О.М., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

від 24 грудня 2024 року (повний текст складено 03.01.2025)

у справі № 915/595/23

за позовом Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

до відповідача: MG Klimatechnik GmbH

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 11 312,77 євро, -

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.,

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 12.03.2025, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, правонаступником якого є акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії «Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі також ? ВП Південноукраїнська АЕС, АТ «НАЕК «Енергоатом», позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Компанії MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) (далі також відповідач) про стягнення грошових коштів у загальній сумі 11 312,77 Євро, із яких: 6 033,47 Євро ? пеня; 5 279,29 Євро ? штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Компанією MG Klimatechnik GmbH зобов`язань за укладеним з позивачем договором від 02.07.2019 №53-123-01-19-05546 на постачання частин універсальних машин в частині щодо своєчасної поставки замовленого позивачем товару, внаслідок чого ВП Південноукраїнська АЕС за період прострочення здійснені нарахування пені та штрафу в порядку п. 4.1 договору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2024 у справі №915/595/23 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 150,84 Євро пені, витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн., а також витрати, понесені на переклад документів у справі в сумі 165,19 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

16.12.2024 представник Компанії MG Klimatechnik GmbH звернувся до суду першої інстанції із заявою про стягнення з позивача 500 (п`ятсот) Євро витрат на професійну правничу допомогу, з посиланням на: наведений у відзиві на позовну заяву орієнтовний розрахунок суми понесених відповідачем судових витрат, наявність укладеного між компанією MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) та Адвокатським Об`єднанням (АО) «ЮРИДИЧНА ФІРМА «КОПУСЬ І МУЛЯР» договору про надання правової допомоги від 11.08.2023 №KMLF/119/2023 та сплатою відповідачем 500 Євро за виконані роботи АО.

АТ «НАЕК «Енергоатом» надало суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 10 Євро, у якому позивачем зазначено, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Вважає, що заявником не доведено надання зазначених послуг у зазначеній сумі, як не надано і доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг адвоката (платіжних документів про оплату таких послуг), а отже вони не підлягають стягненню з позивача.

Додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2024 у справі №915/595/23 (суддя Давченко Т.М.) стягнуто з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Компанії MG Klimatechnik GmbH 19 653,79 грн. витрат на правничу допомогу.

У вказаному додатковому рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги на фіксовану суму 500 Євро, однак, врахувавши, що позовні вимоги були задоволені частково, критерій реальності розміру відповідних витрат, принципи пропорційності та розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19 653,79 грн., яку місцевий господарський суд визнав пропорційною задоволеним позовним вимогам.

Разом з цим, суд першої інстанції не врахував клопотання ВП Південноукраїнська АЕС про необхідність зменшення суми адвокатських витрат до 10 євро, з посиланням на те, що позивач не навів жодного обґрунтування цієї суми, водночас останнім у наданому до суду клопотанні, не доведено те, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката є неспівмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ВП Південноукраїнська АЕС звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2024 у справі №915/595/23 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1 000,00 грн.

Апелянт зазначає, що вказане додаткове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права; цитує положення ст. 126 Господарського процесуального кодексу, та вважає, що заявлена відповідачем сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності, суду не надано доказів, які б довели, що відповідні витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, а отже вони не підлягають стягненню з АТ НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП Південноукраїнська АЕС.

Також, позивач зауважує, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, згідно з якою відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Водночас, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги скрутний фінансовий стан АТ «НАЕК «Енергоатом».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП Південноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2024 у справі №915/595/23 та призначено її розгляд на 12.03.2025 об 11:00 год. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

20.02.2025 Компанії MG Klimatechnik GmbH до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач не погоджується з її доводами, зазначає про те, що всі витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені документально, а позивач, стверджуючи про недоведеність відповідачем співмірності заявлених витрат, взагалі не надає жодного доказу з метою доведення надмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу та не надає доказів на їх спростування

Водночас, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.09.2020 у справі №904/3583/19, відповідач звертає увагу на те, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, від 21.04.2021 у справі №488/1363/17).

Більш детально доводи Компанії MG Klimatechnik GmbH викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 задоволено заяву представника ВП "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" Коляди Володимира Миколайовича щодо надання останньому можливості взяти участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon. Вирішено здійснювати розгляд справи №915/595/23 в режимі відеоконференції.

10.03.2025 позивач надав суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій, підтримуючи свої апеляційні вимоги, ВП "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" просить зменшити розмір адвокатських витрат до 1 000,00 грн.

Також, 10.03.2025, відповідною ухвалою суду було задоволено заяву представника Компані MG Klimatechnik GmbH адвоката Хомин Оксани Мирославівни щодо надання їй можливість взяти участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon

У судовому засіданні 12.03.2025 представники сторін підтримали своїх правові позиції та вимоги.

В судовому засіданні 12.03.2025 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені додаткового рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

що апеляційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (також див. постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №922/1948/19, від 12.08.2020 у справі №16/2598/19, від 30.07.2019 у справі №911/1394/18).

Разом з цим, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Підсумовуючи наведене апеляційна колегія звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.05.2019 у справі №922/576/18, де суд касаційної інстанції зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №520/9408/18.

Вказану правову позицію щодо застосування положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, висловив, зокрема, у постановах від 03.05.2019 у справі №910/10911/18, від 14.05.2019 у справі №922/576/18, від 29.05.2019 у справі №910/10483/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 25.06.2019 №916/1340/18.

Наявні у справі докази свідчать, що 11.08.2023 між Компанією MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) (Клієнт) та Адвокатським Об`єднанням ЮРИДИЧНА ФІРМА КОПУСЬ І МУЛЯР (Адвокатське Об`єднання, АО) укладено договір про надання правової допомоги №KMLF/119/2023 (далі Договір) (т.1 а.с. 79-83).

Згідно з п. 1.1. Договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво Клієнта в його спільному спорі з Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом у Господарському суді Миколаївської області у справі №915/595/23, з повним обсягом процесуальних прав сторони в спорі (позивача) та повноважень передбачених відповідно до Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво Клієнта на умовах та в порядку, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги (юридичних послуг) та попередньо погоджені фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього Договору.

За положеннями п. 2.3 Договору, юридичні послуги надаються адвокатами, які є членами Адвокатського Об`єднання.

Безпосередній зміст правничої допомоги за цим Договором визначений у розділі 3 останнього та полягає, зокрема, у правовому аналізу документів Клієнта, підготовці та подачі, у тому числі до суду, документів правового, процесуального характеру, здійснення представництва Клієнта в судах, збирання відомостей, які можуть бути доказами, посвідчення відповідних документи тощо.

Пунктом 4.1. Договору сторонами було узгоджено, що сума гонорару Адвокатського Об`єднання становить 500 євро.

Згідно п. 4.2. Договору оплата юридичних послуг (гонорару) здійснюється шляхом сплати клієнтом авансу у сумі 500 євро протягом 3 робочих днів з дати укладення даного договору.

Отже, у вказаному Договорі про надання правової допомоги від 11.08.2023 №KMLF/119/2023 сторонами визначено фіксовану вартість правової допомоги відповідачу у судовій справі №915/595/23, незалежно від обсягу, найменування робіт та часу, витраченому при наданні відповідних послуг.

У матеріалах справи наявна копія рахунку від 21.08.2023 №119/2023/1, в якому зазначена сума у розмірі 500 євро, яка є оплатою згідно п. 4.2. Договору про надання правової допомоги від 11.08.2023 № KMLF/119/2023 (т. 2 а.с. 170).

Зазначена сума в повному обсязі сплачена MG Klimatechnik GmbH Адвокатському об`єднанню ЮРИДИЧНА ФІРМА КОПУСЬ І МУЛЯР, що підтверджується банківською випискою АТ «Райффайзен Банк» від 25.08.2023 (т. 2 а.с. 171).

При цьому, відповідно до вказаної виписки еквівалентом 500 євро станом на дату оплати є 19 827,50 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що представником відповідача у даній справі була адвокат Хомин Оксана Мирославівна, яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АА №134373 від 21.08.2023 (т. 1 а.с. 84, т. 2 а.с. 169).

Матеріали справи свідчать, що адвокатом Хомин Оксана Мирославівна підписано та подано до суду відзив на позовну заяву, додаткові письмові пояснення по справі, а також адвокат приймала участь у судових засіданнях.

Отже, відповідачем надано належні докази в підтвердження факту надання йому АО послуг на в Господарському суді Миколаївської області на суму 500 євро, яка є фіксованим розміром адвокатської винагороди та узгодженою сторонами, що є підставою для її розподілу за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з цим, апеляційний суд наголошує на тому, фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених Договором умов платежу - конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання цього Договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

У разі погодження між Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та Клієнтом фіксованого розміру гонорару, такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги Клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що у даному випадку фіксований розмір гонорару, погоджений між Клієнтом та Адвокатом у Договорі про надання правової допомоги від 11.08.2023 №KMLF/119/2023, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання умов Договору та призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Клієнтом та його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом Хомин О.М. час на надання послуг правничої допомоги.

З урахуванням викладеного, вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена між відповідачем та Адвокатом у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.

Водночас, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20.

Колегія суддів звертає увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Наведена правова позиція викладена у постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Як зазначалось вище, ВП Південноукраїнська АЕС заперечував проти заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та просив зменшити останні до 10 євро.

Однак, у такому випадку (заявлення клопотання про зменшення судових витрат на адвоката) на сторону (у цьому разі позивача) покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Так, судова колегія вказує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності відповідного заперечення сторони або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Як зазначалось вище, місцевим господарським судом при винесенні додаткового рішення у даній справі було частково задоволено відповідну заяву відповідача та стягнуто на користь Компанії MG Klimatechnik GmbH 19 653,79 грн. витрат на професійну правову допомогу замість заявлених 500 євро (станом на дату оплати еквівалентом є 19 827,50 грн.), виходячи з принципу пропорційності задоволених позовних вимог.

Разом з тим, місцевий господарський суд не врахував заперечення позивача щодо розміру витрат відповідача на правову допомогу та зазначив про відсутність підстав для зменшення цього розміру, оскільки ВП Південноукраїнська АЕС не доведено належними доказами обставини неспівмірності цього розміру гонорару зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову тощо.

Проте, досліджуючи заперечення АТ «НАЕК «Енергоатом» щодо заявленої до стягнення відповідачем суми витрат на правничу допомогу, обставини спірних правовідносин та матеріали даної справи, судова колегія не погоджується з такою позицією суду першої інстанції.

Апеляційна колегія у контексті оцінки доказів, поданих Компанією MG Klimatechnik GmbH на обґрунтування заяви про стягнення адвокатських витрат, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №22/1964/21, відповідно до яких у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Тобто, навить якщо Договором передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то опис робіт має бути, проте, він не обов`язково повинен мати відомості про витрати часу на надання правничої допомоги.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №917/272/23, від 05.03.2024 у справі №916/2266/22, від 17.04.2024 у справі №910/19865/21 зазначено, що суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважено про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З урахуванням наведеного, судова колегія зауважує, що у даному випадку в матеріалах справи взагалі відсутній опис робіт на підтвердження обсягу наданих послуг Адвокатом.

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що (не було взято до уваги місцевим господарським судом), Адвокат відповідача брав участь не у всіх судових засіданнях. Так, згідно з протоколами судових засідань від 29.08.2023, 22.11.2023, 26.03.2024, 10.09.2024 та 28.10.2024, адвокат Хомин Оксана Мирославівна у вказаних судових засіданнях участі не приймала, як і не приймав участь жодний з адвокатів членів АО ЮРИДИЧНА ФІРМА КОПУСЬ І МУЛЯР.

Кількість підготовлених Адвокатом процесуальних документів не є значною, як і не можна стверджувати про велику складність останніх. Так, процесуальні документи, надані адвокатом Хомин О.М. протягом розгляду справи в господарському суді першої інстанції, частково є ідентичними за своїм змістом (клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції) не є складними, (відзив на позовну заяву та додаткові пояснення по справі), за змістом яких Адвокат наводить одні й ті самі заперечення з приводу поданих позивачем вимог.

При цьому, апеляційна колегія враховує, що правова позиція відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду справи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось і інтереси відповідача представляв лише один Адвокат.

Апеляційна колегія зауважує, що місцевий господарський суд фактично не дослідив докази, надані відповідачем в обґрунтування наданих йому послуг з професійної правничої допомоги та їх розміру, зокрема залишив поза увагою, що в Договорі про надання правничої допомоги сторонами, при узгодженні суми гонорару Адвоката, визначено загальний обсяг передбачених послуг Адвоката в межах справи №915/595/23, до складу яких увійшли, у тому числі, складення апеляційної та касаційної скарг (які не складались на не подавались до суду першої інстанції); направлення адвокатських запитів, представництво у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, фізичними та/або юридичними особами (складання та подання/направлення звернень, листів, вимог, пропозицій, в т.ч. з метою досудового врегулювання спору), що також не стосується судового провадження у даній справі.

Судова колегія акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Враховуючи наведене, а також заперечення позивача, апеляційна колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підстави для зменшення розміру правничої допомоги, заявленої відповідачем у розмірі 500 євро, відсутні, оскільки при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Разом з тим, виходячи з аргументів апелянта, який посилається на скрутний фінансовий стан АТ «НАЕК «Енергоатом», судова колегія також зазначає, що апелянт жодним доказом не підтверджує даний довід.

Щодо посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, згідно з якою відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності, то апеляційна колегія вказує, що у даному спірному випадку навпаки, відповідачем належним чином доведено надання правової допомоги у даній справі вищезазначеними доказами (Договором про надання правової допомоги, рахунком на оплату гонорару, фактом сплати відповідачем гонорару Адвокатському Об`єднанню, участю адвоката у судових засіданнях та процесуальними документами, які були складені адвокатом, подані до суду та містяться у матеріалах даної справи).

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що у даному випадку позовну заяву до місцевого господарського суду було подано саме АТ «НАЕК «Енергоатом», що змусило відповідача звернутись до адвоката за правовою допомогою та, відповідно, понести відповідні витрати.

З огляду на наведене, урахувавши результати розгляду справи у суді першої інстанції, дослідивши заяву представника MG Klimatechnik GmbH про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також надані ним документи; заперечення позивача про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу у визначеному останнім розмірі, апеляційна колегія дійшла висновку про те, що розмір заявлених до стягнення Компанією MG Klimatechnik GmbH 500 євро витрат на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям обґрунтованості, є неспівмірними із складністю цієї справи та обсягом наданих Адвокатом послуг, а їх відшкодування матиме надмірний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ВП Південноукраїнська АЕС частково знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного додаткового рішення, проте, з урахуванням положень ч. 4 ст. 126, ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а також відмови у задоволенні позовних вимог АТ «НАЕК «Енергоатом» та того факту, що саме останнім було ініційовано позов у даній справі, що вимусило відповідача звернутись за відповідними послугами до Адвоката, судова колегія зазначає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення суми стягнення правничої допомоги на користь відповідача, шляхом зменшення суми заявлених Компанією MG Klimatechnik GmbH витрат до 50%, тобто - з 500 євро до 250 євро (в еквіваленте 9 913,75 грн.) з мотивів даної постанови.

Керуючись ст. 269, 270, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2024 у справі №915/595/23 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Заяву Компанії MG Klimatechnik GmbH про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №915/595/23 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії Відокремлений підрозділ Південноукраїнська атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ідентифікаційний код 20915546) на користь MG Klimatechnik GmbH (28309, Німеччина, м.Бремен, Варер штрасс, 133; номер в торговому реєстрі HRB 29835 HB, податковий номер 60 122 14292) 9 913,75 грн. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині заяви - відмовити.»

Доручити Господарському суду Миколаївської області, на виконання даної постанови, видати відповідний наказ.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.03.2025.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Колоколов С.І.