ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Справа № 918/1354/23(918/1108/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідачів 2,3 - не з`явилися;

відповідача-1 - Дубінін Р.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року у справі №918/1354/23(918/1108/24) (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача-1 ОСОБА_1

до відповідача-2 ОСОБА_3

до відповідача-3 ОСОБА_4

про визнання недійсними правочинів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року матеріали позовної заяви №918/1354/23(918/1108/24) ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів з доданими до неї документами передано до Господарського суду Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа №918/1354/23.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким визначити територіальну юрисдикцію (підсудність) цієї справи та передати справу на розгляд іншому суду за визначеною територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Рівненської області норм процесуального права.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року у справі №918/1354/23(918/1108/24) залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі та доказів направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

27 січня 2025 року через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, до якої долучає платіжну інструкцію № 205 від 24 січня 2025 року про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та докази направлення копії апеляційної скарги всім учасникам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року у справі №918/1354/23(918/1108/24). Призначено справу №918/1354/23(918/1108/24) до розгляду на 10 березня 2025 року об 11:00 год.

В судове засідання представники позивача та відповідача - 2,3 не з`явились. При цьому, від відповідача-2 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача - 2,3.

Безпосередньо в судовому засіданні скаржник підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення скаржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів.

Розглянувши матеріали позовної заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку про передачу матеріалів позовної заяви за підсудністю до Господарського суду Рівненської області для розгляду в межах справи №918/1354/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що за предметною юрисдикцією та суб`єктним складом дана справа відноситься до юрисдикції господарських судів і підлягає розгляду за правилами виключної підсудності в межах справи про банкрутство №918/1354/23.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За змістом частини другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частинами першою, другою статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду , а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Згідно з ч.1 ст.3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Територіальна юрисдикція (підсудність) справ господарським судам визначена параграфом 3 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно частини 2 статті 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Виключна підсудність справ визначена статтею 30 ГПК України, згідно частини 9 якої до виключної підсудності віднесені справи передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу.

Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник, визначено ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно якої спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і з публічних правовідносин, у яких стороною є боржник.

При визначенні порядку розгляду спору за участю боржника щодо якого порушено провадження у справі банкрутство слід виходити з предмету спору, характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін спору, а також фактичних обставин справи.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів процедур банкрутства.

Також колегією суддів враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, в якій зазначено, що Кодекс України з процедур банкрутства захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до банкрута, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до особи, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.01.2024, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Cтаном на даний час триває процедура реструктуризації боргів боржника.

З матеріалів справи №918/1354/23(918/1108/24) вбачається, що стороною (позивачем) у даній справі є ОСОБА_2 , який є боржником, відносно якого порушено провадження у справі №918/1354/23 про неплатоспроможність.

Враховуючи викладене, оскільки стороною даного спору є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за суб`єктним складом дана справа відноситься до виключної підсудності і підлягає розгляду по суті в межах справи про банкрутство №918/1354/23, а відтак правомірно передав матеріали справи №918/1354/23(918/1108/24) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів з доданими до неї документами до Господарського суду Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа №918/1354/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 для розгляду спору в межах цієї справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року у справі №918/1354/23(918/1108/24) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "12" березня 2025 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.