ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. Справа № 907/899/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Ребрика Івана Івановича, с. Гребля Хустського району Закарпатської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлятранс", м. Хмельницький

про стягнення 90 839,71 грн. заборгованості за договором №15/04-2024-20 від 15.04.2024 року про надання послуг по перевезенню,

представники сторін: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з відповідача 90 839,71 грн. заборгованості за договором №15/04-2024-20 від 15.04.2024 року про надання послуг по перевезенню. Вимоги мотивує неналежним виконання ТОВ «Поділлятранс» своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.11.2024 року справу №907/899/24 передано за підсудністю до Господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 року вказану справу передано для розгляду судді Музиці М.В.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.12.2024 року позов у справі №907/899/24 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця Ребрика Івана Івановича, с. Гребля Хустського району Закарпатської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлятранс", м. Хмельницький про стягнення 90 839,71 грн. заборгованості за договором №15/04-2024-20 від 15.04.2024 року про надання послуг по перевезенню, призначено підготовче засідання на 28.01.2025 року. Ухвалою суду від 28.01.2025 року відкладено підготовче засідання на 18.02.2025 року.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2025 року. Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкладено судове засідання на 18.03.2025 року.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з`явилась, у заяві від 17.03.2025 року просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника ФОП Ребрика І.І., позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в судовому розгляді справи, відзиву на позов не подав, жодних клопотань від нього не надходило.

За приписами ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідача відсутній електронний кабінет в ЄСІТС, відтак судом здійснювалось надіслання ухвал суду у даній справі на зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача. Водночас, ухвали повернуті підприємством зв`язку до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача, матеріали справи не містять та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/18).

Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Окрім того, суд надсилав процесуальні документи у справі №907/899/24 на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі №15/04-2024-20 від 15.04.2024 року, оприлюднював повідомлення про час та місце судових засідань на сайті Судової влади України та здійснював спробу інформування відповідача про розгляд справи за номером телефону, вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Проте, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом на подання відзиву, заяв та клопотань процесуального характеру від нього на час розгляду справи також не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки ТОВ «Поділлятранс» не скористалося наданими йому процесуальними правами, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

15.04.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "Поділлятранс" (Замовник) та приватним підприємством "Гарант" (Виконавець) укладено договір №15/04-2024-20 надання послуг по перевезенню (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого Виконавець зобов`язується надати транспортні послуги з доставки вантажів до пунктів призначення в установлений строк та видавати їх вантажоодержувачам, а Замовник приймати та оплачувати надані послуги.

Згідно із п. 1.2 Договору, предметом даного договору є надання послуг Виконавця з перевезень вантажів транспортними засобами за заявками Замовника чи вантажовідправника.

Пунктом 1.4 Договору унормовано, що вид, найменування вантажу, його кількість (тоннаж), пункти відправлення та призначення, а також інші умови перевезення вказуються в Заявці Замовника (вантажовідправника). Сторони погодили, що до Договору, в межах строку його дії, може бути подано необмежену кількість Заявок.

Перевезення здійснюється автомобільними транспортними засобами в межах митної території України та у міжнародних перевезеннях ( п. 1.5 Договору).

В п. 2.1 Договору, зокрема, зазначено, що для здійснення кожного перевезення Замовник особисто чи від імені вантажовідправника надає Виконавцю Заявку.

Сторони погодили, що Заявка на перевезення передається Виконавцю шляхом електронного зв`язку (п. 2.2 Договору).

Фактом погодження Виконавцем Заявки є виставлений Замовнику рахунок/товарно-транспортна накладна про оплату даного перевезення (п. 2.3 Договору).

Згідно із п. 4.1 Договору, після виконання перевезення по кожній Заявці, Виконавець складає акт наданих послуг, в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість (тоннаж), належне (неналежне) виконання, вартість перевезення.

Акт наданих послуг складається у 2 (двох) оригінальних примірниках, підписується уповноваженою особою Виконавця, скріплюється печаткою Виконавця та передається на затвердження Замовнику шляхом особистого вручення, кур`єром або за допомогою поштового зв`язку ( п. 4.2 Договору).

Згідно з п. 4.3 Договору, Замовник протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання акту наданих послуг затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою Замовника акту наданих послуг та направлення одного із його примірників Виконавцю. З моменту затвердження акту наданих послуг Заявки, на підставі яких він складений, вважається виконаним.

Відповідно до п. 5.1 Договору, вартість Договору представляє собою арифметичну суму ціни перевезення за усіма Заявками, виконаними відповідно до умов цього договору.

У п. 5.3 Договору унормовано, що розрахунок за кожну поставлену партію Товару здійснюється Замовником протягом 7 (семи) календарних днів, з дня отримання відповідної партії Товару по товарно-транспортній накладній в сумі, які зазначена за таку партію Товару.

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати Виконавцю кошти за виконану роботу (п. 6.1.1 Договору).

Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за фактично поставлений товар (п. 6.4.1 Договору).

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за цим договором, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми недопоставленого товару (п. 8.2. Договору).

Відповідно до п.10.2 Договору, він набирає чинності з моменту підписання повноважними представниками Сторін і діє до 31.12.2024 р.

Згідно із п.10.5 Договору, всі додатки до цього Договору з моменту їх підписання уповноваженими представниками Сторін вважаються невід`ємною складовою частиною цього Договору.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

В замовленні 15/04/2024 51-1 Hm на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 15/04/2024, яке містить підписи представників та відтиски печаток сторін визначено наступне: дата та час завантаження: 17.04.2024; маршрут перевезення та вивантаження: с. Городище-Пустоварівське, Київська область, - Добрич, Болгарія; загальна сума фрахту 2050 EUR на день розвантаження по курсу НБУ, 80% після вивантаження по сканкопіях впродовж 2-3 днів, 20% після отримання оригіналів документів до 7-9 банківських днів.

На виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем прийнято транспортно-експедиційні послуги на суму 86 788,60 грн., про що сторонами підписано та скріплено печатками акт №06-05-01 від 06.05.2024 року.

Позивач звернувся до відповідача із претензією від 20.08.2024 року, у якій просить сплатити заборгованість за договором від 15.04.2024 року в розмірі 86 788,60 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Позиція суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 174 ГК України також визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем 15.04.2024 року укладено договір №15/04-2024-20 про надання послуг по перевезенню, відповідно до якого ФОП Ребрик Іван Іванович зобов`язався надати транспортні послуги з доставки вантажу, а ТОВ «Поділлятранс» взяло на себе зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг.

Відповідно до частини першої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

На виконання умов договору позивачем надано транспортно-експедиційні послуги на суму 86 788,60 грн., про що свідчить підписаний сторонами акт №06-05-01 від 06.05.2025 року, згідно якого послуги виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.

Сторонами у п. 5.3 Договору узгоджено, що розрахунок за кожну поставлену партію Товару здійснюється Замовником протягом 7 (семи) календарних днів, з дня отримання відповідної партії Товару по товарно-транспортній накладній в сумі, яка зазначена за таку партію Товару.

Статтями 526 ЦК України, 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Доказів оплати наданих позивачем послуг матеріали справи не містять, з чого суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині та підставність стягнення 86788,60 грн. боргу в судовому порядку.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 2 976,92 грн. втрат від інфляції та 1 074,19 грн. штрафних санкцій.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу, що з огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3 % річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

У постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.

Тобто, судом при визначенні розміру заборгованості відповідача перед позивачем повинен бути здійснений перерахунок заявлених до стягнення сум у межах періодів, зазначених позивачем, та граничних вчинених ним нарахувань.

При цьому, до повноважень господарського суду не входить самостійне визначення періодів нарахування заборгованості.

Проте, позивачем не надано жодного розрахунку втрат від інфляції та штрафних санкцій (як у тексті позовної заяви, так і окремим додатком).

З вищевикладеного суд позбавлений можливості здійснити перевірку обґрунтованості нарахувань втрат від інфляції та штрафних санкцій та визначити, чи правомірним є їх стягнення у заявленому розмірі. Додатково судом не встановлено, а позивачем не наведено підстави нарахування штрафних санкцій. Відтак, суд відмовляє в стягненні з відповідача 2 976,92 грн. втрат від інфляції та 1 074,19 грн. штрафних санкцій.

Таким чином, позов у справі №907/899/24 підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 86 788,60 грн. боргу. У стягненні 2 976,92 грн. втрат від інфляції та 1 074,19 грн. штрафних санкцій суд відмовляє.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Поділлятранс» (29000, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 28, кв. 24, код 42598351) на користь фізичної особи-підприємця Ребрика Івана Івановича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 86 788,60 грн. (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят вісім грн. 60 коп.) боргу, 2 892,96 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто дві грн. 96 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 2 976,92 грн. втрат від інфляції та 1 074,19 грн. штрафних санкцій відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2025 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; представнику позивача адвокату Римик В.М. в електронний кабінет; 2 - відповідачу ( АДРЕСА_2 ) - рек. з пов. про вручення