РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2025Справа № 910/14591/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Габорака О.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про зобов`язання вчинити дії,

за участі представників:

від позивача - Павлюк М.Г.

- Гуз С.Б.

від відповідача - Яковченко Р.Г.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після припинення дії та повного виконання умов Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041-ПД від 01.01.2024, а також після укладення нового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0527-03041-ПД від 07.06.2024, відповідач продовжує виставляти рахунки за Договором №0527-03041-ПД від 01.01.2024. Позивач зазначає, що вказана ситуація призводить до невизначеності для позивача та створює підстави для неправомірного нарахування платежів за договором, який втратив чинність. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відсутнім у ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» права нараховувати платежі після 06.06.2024 за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління згідно договору від 01.01.2024 № 0527-03041-ПД та зобов`язати ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» провести для ПрАТ «Рівнеобленерго» перерахунок обсягу та вартості послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління шляхом надання Оператором системи передачі рахунків та актів надання послуги відповідно до умов Договору від 07.06.2024 №0527-03041-ПД з урахуванням фактично здійснених ПрАТ «Рівнеобленерго» оплат.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що у зв`язку із внесенням змін до типової форми договору про надання послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління постановою НКРЕКП від 28.05.2024 №1036, відповідачем відповідно до умов Договору, в односторонньому порядку було внесено зміни до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління шляхом затвердження договору зі змінами наказом від 07.06.2024 №343. Відповідач зазначає, що жодних дій для припинення/розірвання Договору позивач не вчиняв, а тому дія Договору продовжилась і після 06.06.2024. Також відповідач зазначає, що позивач намагається уникнути оплати послуг за чинним Договором і відповідальності за прострочення такої оплати та зазначає, що 19.08.2024 відповідачем було подано позов про стягнення заборгованості за Договором в розмірі 95303646,82 грн (справа №918/767/24).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №550 від 03.10.2023 затверджено умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та визначено, що умови договору набувають чинності з 01.01.2024.

В подальшому, з метою актуалізації умов Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, наказом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» №742 від 22.12.2023 затверджено умови Договору (зі змінами); визначено, що умови договору набирають чинності з 01.01.2024; визнано таким, що втратив чинність, наказ НЕК «Укренерго» від 03.10.2023 №550.

Умови Договору було оприлюднено відповідачем на своєму офіційному веб-сайті.

Позивачем було подано заяву-приєднання від 29.11.2023.

Листом №01/65680 від 30.11.2023 відповідач надіслав позивачу повідомлення про приєднання до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Ідентифікатор договору №0527-03041-ПД. Дата акцептування 01.01.2024

Так, між позивачем, як користувачем та відповідачем, як оператором системи передачі (ОСП), укладено Договір №0527-03041-ПД про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, з датою акцептування 01.01.2024.

За цим Договором ОСП безперервно надає послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки. (п.2.1. Договору)

Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього Договору. (п.2.2. Договору)

Відповідно до п.9.7. Договору цей Договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють відносини, пов`язані з наданням послуги. У такому випадку зміни до цього Договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності.

Цей Договір зі змінами оприлюднюється на офіційному веб-сайті ОСП. Якщо користувач не ініціював розірвання цього Договору протягом 1 місця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим Договором. (п.9.9 Договору).

На виконання умов Договору №0527-03041-ПД від 01.01.2024 відповідачем формувались та направлялись позивачу відповідні декадні рахунки, фактичні рахунки разом з актами приймання передачі послуги, які за твердженнями позивача були сплачені в повному обсязі.

07.06.2024 Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» було прийнято наказ №344, яким затверджено умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (п.1).

Пунктом 2 Наказу №344 встановлено начальнику Департаменту договірної роботи з учасниками ринку та користувачами системи: забезпечити оприлюднення та розміщення умов договору на веб-сайті НЕК Компанії у термін до 07.06.2024; забезпечити оформлення договірних відносин у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору; організувати направлення користувачам системи передачі повідомлення щодо внесення змін до типової форми договору та затвердження його нових умов.

Відповідно до пункту 3 Наказу №344 установлено, що даний наказ набирає чинності з дня його підписання, крім пункту 4, який набирає чинності з моменту публікації наказу на офіційному веб-сайті відповідача.

Визнано таким, що втратив чинність, наказ від 22.12.2023 №742 (пункт 4 Наказу №343).

Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» згідно Наказу №343 було затверджено та розміщено на офіційному веб-сайті Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 07.06.2024 №0527-03041-ПД зі змінами.

Як вбачається з матеріалів справи, після затвердження договору зі змінами від 07.06.2024 відповідач продовжив формувати та направляти позивачу рахунки разом з актами приймання-передачі послуги за період з червня 2024 року по грудень 2024 року з призначенням платежу: згідно договору від 01.01.2024 №0527-03041-ПД.

Так, за твердженнями позивача, вказані рахунки та акти сформовані та виставлені відповідачем на підставі припиненого та виконаного договору, що в свою чергу породжує правову невизначеність для позивача та не узгоджуються з положеннями діючого договору від 07.06.2024 №0527-03041-ПД.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу

Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 ГК України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.

Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.

У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Рівненської області знаходиться справа №918/767/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про стягнення заборгованості у розмірі 95303646,82 грн (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), у зв`язку із неналежним виконанням ПрАТ «Рівнеобленерго» зобов`язань за Договором про надання послуг №0527-03041-ПД від 01.01.2024 в частині оплати наданих послуг.

В той же час, предметом позову ПрАТ «Рівнеобленерго» у межах справи №910/14591/24 є, зокрема, вимога про визнання відсутнім у ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» права нараховувати платежі після 06.06.2024 за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління згідно договору від 01.01.2024 №0527-03041-ПД.

Суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «Рівнеобленерго» про визнання відсутнім права нараховувати платежі та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок обсягу та вартості послуг за Договором від 07.06.2024 №0527-03041-ПД не є ефективними способами захисту та направлені на недопущення стягнення ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» з ПрАТ «Рівнеобленерго» заборгованості у судовому порядку (справа №918/767/24).

Із суті позовних вимог, вбачається, що позивач має на меті домогтись не лише вчинення дій з боку відповідача щодо коригування даних щодо обсягу та вартості наданих послуг, але і одночасно спрямовані встановити відсутність заборгованості за Договором.

Водночас вимоги щодо встановлення певних фактів не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення

Так, суд приходить до висновку, що обрані позивачем способи захисту не призведуть до захисту прав та охоронюваних законом інтересів ПрАТ «Рівнеобленерго», при цьому питання обсягу та вартості наданих послуг може вирішуватися у межах спору щодо оплати за такі послуги.

Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин.

Таким чином, позов ПрАТ «Рівнеобленерго» не підлягає задоволенню у зв`язку із обранням позивачем неефективних способів захисту.

Крім того, позивачем не доведено укладення нового Договору від 07.06.2024 №0527-03041-ПД, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено лише один Договір від 01.01.2024 №0527-03041-ПД, у відповідності до умов якого (п.9.7) відповідачем в односторонньому порядку вносились зміни і який є чинним.

Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини та результат вирішення спору.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 12.03.2025

Суддя Я.В. Маринченко