РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2025Справа № 910/13664/24

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсігнія Резорт»

про стягнення 38.020.615,59 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Слівінський І.О., ордера серії АІ № 1783961 від 03.01.2025

від відповідача Цуканов В.В., ордер серії ВМ № 1054155 від 06.12.2024

СУТЬ СПОРУ:

06.11.2024 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсігнія Резорт» про стягнення 38.020.615,59 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами комерційного біржового аукціону в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку, 28.07.2022 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нафти № А284ДНГК-УЕБ/6-Н, відповідно до якого позивач мав поставити відповідачу нафту у кількості 11250 тонн вартістю 185.580.787,50 грн. На виконання умов договору відповідач частково сплатив попередню оплату у розмірі 176.301.748,12 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 661, 662, 663, 664, 665, 668 та 671 від 15.09.2022, а позивач після отримання часткової оплати передав відповідачу у повному обсязі нафту загальною вартістю 185.580.787,50 грн згідно акту прийому-передачі нафти № 09-А284Д/4 від 30.09.2022. У зв`язку з тим, що відповідачем зобов`язання за договором виконано не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 38.020.615,59 грн, з яких 9.279.039,38 грн основного боргу, 15.863.344,02 грн пені, 3.775.761,29 грн інфляційних втрат, 9.102.470,90 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 відкрито провадження у справі № 910/13664/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.12.2024.

09.12.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про надання доступу до справи в електронному вигляді.

10.12.2024 від представника відповідача - адвоката Цуканова В.В. на адресу електронної пошти суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з неможливістю направити повноважного представника відповідача та про продовження строку для подачі відзиву до 20.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13664/24 від 10.12.2024 наведене клопотання відповідача повернуто без розгляду на підставі ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у підготовче засідання 10.12.2024 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13664/24 від 10.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/13664/24 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 14.01.2025.

03.01.2025 від представника позивача - адвоката Слівінського І.О. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про внесення його даних РНОКПП до відомостей учасника справи для доступу до електронної справи № 910/13664/24.

08.01.2025 від представника відповідача - адвоката Цуканова В.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у всіх судових засіданнях у справі № 910/13664/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13664/24 від 13.01.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсігнія Резорт» - адвоката Цуканова В.В. про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.

14.01.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

14.01.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач у підготовче засідання 14.01.2025 не з`явився.

14.01.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.01.2025.

23.01.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли пояснення по справі.

28.01.2025 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.02.2025.

Позивач в судовому засіданні 04.02.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 04.02.2025 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

04.02.2035 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.02.2025.

В судовому засіданні 18.02.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету міністрів України № 570 від 16.10.20214 затверджено Порядок організації та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу (далі - Порядок № 570).

28.07.2022, керуючись Порядком № 570 (в редакції станом на 28.07.2022), Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» провело комерційний біржовий аукціон в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку № 284ДНГК-УЕБ (далі - аукціон), за результатами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інсігнія Резорт» було визначено переможцем торгів - покупцем окремих партій нафти сирої, запропонованих до продажу на аукціоні продавцем Публічним акціонерним товариством «Укрнафта».

Відповідно до п. 47 Порядку № 570 на підставі аукціонного свідоцтва покупець - переможець аукціону і продавець протягом трьох днів зобов`язані підписати договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець зобов`язаний поставити нафту сиру, газовий конденсат і скраплений газ відповідно до визначеного базису поставки та якісної характеристики, а покупець - прийняти та оплатити їх.

28.07.2022 після проведення аукціону між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (продавець, позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Інсігнія Резорт» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» (Біржа) укладено договір купівлі-продажу нафти № А284ДНГК-УЕБ/6-Н (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору на аукціоні № 284ДНГК-УЕБ з продажу нафти, що відбувся 28.07.2022, за результатами проведення торгів покупець купує у продавця нафту власного видобутку (далі - нафта).

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату поставленої нафти повністю не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 9.279.039,38 грн та за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідачем позивачем нараховано 15.863.344,02 грн пені, 3.775.761,29 грн інфляційних втрат, 9.102.470,90 грн 3% річних.

У свою чергу відповідач не визнає обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.1 договору договір вступає в дію з дати його підписання сторонами та реєстрації біржею і діє до 30.09.2022, з можливістю пролонгації в окремих випадках за згодою сторін при умові укладення додаткової угоди, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Згідно з п. 1.2 договору покупець зобов`язується оплатити та прийняти нафту на умовах цього договору, а продавець зобов`язується передати покупцю нафту відповідно до графіка поставки, вказаного в додатку 1 до цього договору, загальною кількістю 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) тони.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість нафти по даному договору становить 173.439.988,32 грн, крім того ПДВ 12.140.799,18 грн. Загальна сума договору з урахуванням ПДВ становить 185.580.787,50 грн.

Згідно з п. 2.2 договору ціна нафти, що поставляється по даному договору, визначається за результатами аукціону відповідно до протоколу аукціонних торгів.

Відповідно до п. 3.1 договору продавець поставляє нафту по кількості та якості на умовах EXW - НГВУ «Долинаиафтогаз», ТП ЦППН НГВУ «Долинанафтогаз». Умови транспортування нафти з пункту відвантаження - трубопроводом філії МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта». Передача нафти здійснюється у ТП ЦППН НГВУ «Долинанафтогаз» в терміни, зазначені у додатку 1 до цього договору.

Згідно з п. 3.2 договору відвантаження і передача нафти здійснюється після отримання продавцем оплати згідно з п. 5.2. цього договору, про що складаються відповідні акти приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.4 договору передбачено, що продавець має право не поставляти нафту в разі відсутності передоплати за нафту згідно з п. 5.2. цього договору та невиконанні вимог пп. 4.2.2. або 4.2.3. цього договору.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що покупець здійснює попередню оплату за нафту відповідно до п. 5.1 цього договору протягом трьох діб до початку третьої декади липня 2022 року (тобто до 20.07.2022 включно) в сумі 185.580.787,50 грн, врахувавши сплачений Біржею гарантійний внесок в сумі 9.279.039,38 грн.

Згідно з п. 5.3 договору Баржа перераховує продавцю гарантійний внесок, який вона отримала від покупця для участі в аукціоні, відповідно до п. 4.3.1 цього договору.

Відповідно до п. 4.3.1 договору Баржа зобов`язана перерахувати продавцю гарантійний внесок, який Біржа отримала від покупця для участі в аукціоні, тільки згідно з термінами оплати та реквізитами, вказаними в листах продавця, що надаються продавцем відповідно до п. 4.1.4 цього договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи Біржа на виконання умов пунктів 4.3.1 та 5.3 договору перерахувала на рахунок позивача кошти в сумі 9.279.039,38 грн як гарантійний внесок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією № від 29.07.2022.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено попередню оплату нафти на загальну суму 176.301.748,12 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 661, 662, 663, 664, 665, 668, 671 від 15.09.2022.

Відповідно до п. 4.1.2 договору продавець зобов`язався здійснити поставку нафти покупцю відповідно до графіку поставки в додатку 1 до цього договору після отримання продавцем оплати за нафту відповідно до п. 5.2. цього договору, при забезпеченні покупцем умов для відвантажена нафти трубопровідним, залізничним чи автомобільним транспортом відповідно до п. 4.2.2. цього договору.

Додатком № 1 до договору (графік поставки нафти в липні 2022 року) встановлено термін відвантаження нафти у кількості 11 250 тонн - протягом третьої декади липня 2022 року (тобто у період з 21.07.2022 по 31.07.2022).

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями ст. 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв нафту у кількості 11 250 тонн загальною вартістю 185.580.787,50 грн, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом прийому-передачі нафти № 09-А284Д/4 від 30.09.2022.

Частиною 1 статті 693 цього Кодексу передбачено що, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього ж Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом за результатами проведеного 28.07.2022 аукціону договір між сторонами укладено 28.07.2022, а умовами п. 5.2 договору передбачено здійснення попередньої оплати за нафту до 20.07.2022 включно, тобто оплата вартості товару мала бути здійснена до проведення аукціону та укладення договору, що є неможливим.

Як вірно зазначає позивач «передплата» або «попередня оплата» товару, це оплата товару наперед, тобто оплата здійснюється до поставки товару.

Проте суд відзначає, що обов`язок покупця оплатити товар до його передання встановлюється договором та відповідно строк такої оплати не може бути встановлений до укладення договору, за винятком якщо сторони дійшли згоди застосувати положення ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на положення ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України в обґрунтування того, що пунктом 5.2 договору сторони погодили, що такі умови застосовуються до взаємовідносин сторін, що виникли раніше не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Водночас, суд зазначає, що зі змісту договору не вбачається, що сторони керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, зазначали в ньому про те, що умови договору, зокрема строк здійснення оплати покупцем, застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 910/11489/22, від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19, від 10.12.2019 у справі № 910/878/19 та від 16.04.2024 у справі № 922/1323/21 (910/7433/23).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).

Також, суд зазначає, що висновки про необхідність застосування принципу Contra proferentem відображені у постановах Касаційного цивільного суду у справі № 463/3605/16-ц від 03.04.2019, Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/11000/14-ц від 18.04.2018, Касаційного господарського суду у справах № 910/16011/17 від 02.05.2018 та № 908/710/18 від 26.02.2019 тощо.

Суд звертає увагу, що договір було укладено за наслідками проведення комерційного біржового аукціону в електронній торговій системі з продажу нафти та газового конденсату на внутрішньому ринку.

Як вбачається з позовної заяви, правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані, зокрема Порядком № 570.

Відповідно до п. 15 Порядку № 570 (в редакції станом на 28.07.2022) продавці відповідно до графіків проведення аукціонів подають не пізніше ніж за п`ять робочих днів (у разі проведення додаткового аукціону - чотири робочих дні) до дня проведення аукціону аукціонному комітетові заявки на проведення аукціону, які ним схвалюються або відхиляються.

Пунктом 16 Порядку № 570 передбачено, що до заявки на проведення аукціону додаються:

1) документи, що засвідчують наявність заявлених обсягів нафти сирої, газового конденсату і скрапленого газу, або розрахунки, які підтверджують наявність технологічних та інших можливостей продавця для забезпечення постачання заявлених товарів на відповідну дату;

2) проект договору купівлі-продажу;

3) відомості про умови транспортування нафти сирої, газового конденсату і скрапленого газу з використанням трубопровідного транспорту, залізничного та автомобільного транспорту відповідно до визначеного базису поставки, який повинен передбачати наявність гарантованої можливості для подальшого транспортування нафти до всіх вітчизняних нафтопереробних заводів, що функціонують на час подання пропозиції, та рівних умов доступу для всіх покупців до ресурсу нафти сирої, газового конденсату і скрапленого газу. Спосіб відвантаження та напрямок транспортування визначаються покупцем у відповідних договорах купівлі-продажу;

4) документи, що підтверджують якісні характеристики товару, в тому числі сертифікат відповідності на кожну партію нафти сирої і газового конденсату.

Тобто, умови договору, укладеного між позивачем та відповідачем, були запропоновані продавцем, відповідно позивачем.

Враховуючи викладене, надавши правову оцінку умовам договору, суд приходить до висновку, що сторонами не було погоджено термін оплати вартості нафти із врахуванням дати підписання договору, а саме 28.07.2022.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про здійснення попередньої оплати вартості нафти.

Наявний в матеріалах справи лист позивача № 01/01/07/09-02/01/9542 від 15.10.2024 не є відповідною вимогою, оскільки зі змісту вказаного листа не вбачається вимога позивача до відповідача про здійснення саме попередньої оплати вартості нафти, а тільки наявна вимога позивача про сплату заборгованості за договором, яка включає суму основного боргу та пені. Крім цього, даний лист вчинений позивачем після поставки товару (30.09.2022).

Позивач зазначає, що керуючись положеннями п. 3.4 договору передав відповідачу нафту у передбаченому договором повному обсязі 11 250,000 тонн, загальною вартістю 185.580.787,50 грн, лише після надходження від відповідача часткової попередньої оплати за нафту про що 30.09.2022 складено акт прийому-передачі нафти № 09-А284Д/4.

Матеріали справи свідчать, що 30.09.2022 сторонам складено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2021 по 30.09.2022, який підписано та скріплено печатками позивача та відповідача, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № А284ДНГК-УЕБ/6-Н від 28.07.2022 відсутня.

Посилання позивача на те, що акт звірки не може вважатись первинним обліковим документом, а може вважатися доказом за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними обліковими документами, які (докази сплати нафти вартістю 185.580.787,50 грн) відповідачем не надано не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а саме платіжними інструкціями № від 29.07.2022, №№ 661, 662, 663, 664, 665, 668, 671 від 15.09.2022.

З умов договору вбачається, що обов`язковою передумовою для здійснення продавцем поставки нафти у повному обсязі (11 250 тонн) є попередня оплата покупцем вартості нафти у повному розмірі (185.580.787,50 грн); відсутність повної попередньої оплати товару наділяє продавця правом не здійснювати поставку нафти.

Отже, з наведених дій позивача випливає, що фактично позивач поставив відповідачу нафту, оскільки відбулась попередня оплата його вартості у повному розмірі.

Позивач зазначає, що зважаючи на прострочення покупцем його грошових зобов`язань за договором, позивач зарахував гарантійний внесок відповідача, сплачений Біржею 29.07.2022 на рахунок позивача у сумі 9.279.039,38 грн, як штраф (компенсацію) за неналежне виконання покупцем його договірних зобов`язань і повідомив про це відповідача (лист № 01/01/07/09-02/01/9542 від 15.10.2024).

Згідно з п. 6.5 договору якщо покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок продавця в терміни, визначені п. 5.2 цього договору, гарантійний внесок покупця (отриманий продавцем відповідно до п. 4.3.1. цього договору у сумі, зазначеній у п. 5.2. цього договору) як штраф (компенсація) за неналежне виконання ним своїх зобов`язань залишається у продавця. Зарахування продавцем зазначених коштів як штрафу не звільняє покупця від відповідальності за виконання цього договору згідно з умовами договору і законодавством.

Оскільки між сторонами не було погоджено строк оплати вартості нафти із врахуванням дати підписання договору та позивачем не було пред`явлено вимогу відповідачу про здійснення попередньої оплати вартості нафти в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що не мало місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором, а навпаки відповідачем виконано зобов`язання за договором належним чином у повному обсязі, що в свою чергу свідчить про безпідставність зарахування позивачем гарантійного внеску відповідача як штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, оспорені або не визнані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених, оспорених або не визнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже цих прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Однак, позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо несплати вартості поставленої нафти у розмірі 9.279.039,38 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 9.279.039,38 грн основного боргу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 15.863.344,02 грн пені, 3.775.761,29 грн інфляційних втрат, 9.102.470,90 грн 3% річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, в позові в цій частині також слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.03.2025.

СуддяВ.В. Сівакова