ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Дніпро Справа № 908/1584/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Концерну Міські теплові мережі

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р.

(суддя Азізбекян Т.А., м. Запоріжжя, повний текст ухвали підписано 20.01.2025р.)

у справі

за позовом Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль-інвест, м. Запоріжжя

про стягнення 135 318,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Концерн Міські теплові мережі звернувся до Господарського суду Запорізької області

з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль-інвест, про стягнення 135318,56 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення підвалу (літера А 3-5), у складі приміщень №41 і №42, за адресою м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд.8, за період з 01.11.2021р. по 31.03.2024р..

ТОВ «Грааль-інвест», в порядку ст. 228 ГПК України, подано суду заяву про зупинення провадження у справі № 908/1584/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 336/7350/22 по якій ухвалою від 12.11.2024р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження.

2. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р. у справі № 908/1584/24 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль-інвест про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у даній справі № 908/1584/24 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 336/7350/22.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з вказаною ухвалою, через систему "Електронний суд", Концерн Міські теплові мережі звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р. у справі № 908/1584/24 та відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Грааль-Інвест», про зупинення розгляду справи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з вказаною ухвалою та вважає, що місцевим судом при її постановленні неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зокрема, Скаржник зауважує на тому, що у відповідача у справі № 336/7350/22, на праві власності належало нежитлове приміщення підвалу. Під час розгляду справи у суді, а саме 20.10.2023 р. комісією здійснено обстеження нежитлового приміщення і за результатами якого приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення, копія Акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку. Після визначення нежитлового приміщення з транзитними системами опалення Концерн «Міські теплові мережі» здійснив перерахунок суми заборгованості.

При цьому, Скаржник вказує на те, що ТОВ «Грааль-Інвест», під час розгляду справи, не надало доказів звернення до Запорізької міської ради про визнання нежитлового приміщення з транзитними мережами. Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315 від 22.11.2018 р. визначено що, окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії. Проект будинку відповідач також не надав ні позивачу і не долучив до матеріалів справи. ТОВ «Грааль-Інвест» не надав свій контрозрахунок. Таким чином, на переконання Скаржника, підстав у позивача для визначення приміщення з транзитними мережами та здійснювати відповідне нарахування не має.

Скаржник звертає увагу на те, що позиція відповідача зводиться до того що Типовий індивідуальний договір № 72205791 від 01.11.2021р. не укладений, а на даний час між сторонами продовжує діяти договір про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.03.2011 р. за № 102256, який не припинявся та не розривався із підставі передбачених п. 10.2 Договору чи ст.188 ГК України.

Скаржник зазначає на тому, що відповідач не надав жодних доказів того що нежитлове приміщення відноситься до приміщень з транзитними мережами, а й тому позивач здійснив нарахування заборгованості як на опалювальне приміщення. Тим самим, на думку Скаржника, підстави для зупинення провадження відсутні, оскільки Верховним Судом складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглядається справа де є інший порядок нарахування і його висновки ніяким чином не вплинуть на розгляд справи № 908/1584/24.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає ухвалу законною та обгрунтованою.

В обгрунтування своїх заперечень Відповідач зазначає на тому, що ТОВ «Грааль-інвест» зверталось до КП Запоріжремсервіс щодо надання проектної документації по житловому будинку №8 по бульв. Шевченка. Листом від 13.06.2022р. №871/01-05 КП Запоріжремсервіс повідомило, що проект будинку відсутній, що унеможливлює звернення до Запорізької міської ради про визнання нежитлового приміщення з транзитними мережами. На думку Відповідача, наявність або відсутність звернення Відповідача до Запорізької міської ради (так само як і подача контррозрахунку, визнання або не визнання договору тощо) не змінює той факт, що у підвальному приміщенні Відповідача проходять заізольовані транзитні труби, радіатори опалення відсутні, що підтверджується актом від 13.10.2010р. та розрахунком тепловіддачі трубопроводів від 16.12.2010р., який виконаний Концерном «МТМ», тобто самим Позивачем та в якому зазначено, що тепловіддача існуючих трубопроводів не забезпечить нормовану температуру внутрішнього повітря приміщень.

Отже, на думку Відповідача, висновок Верховного Суду у справі №336/7350/22 безумовно вплине на судову практику у справах щодо стягнення заборгованості за позовами Концерну «Міські теплові мережі» до власників підвальних (нежитлових) приміщень з транзитними трубами.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/1584/24.

Матеріали справи №908/1584/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про зупинення провадження (п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України ), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну Міські теплові мережі на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

6. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Концерн Міські теплові мережі звернувся до Господарського суду Запорізької області

з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль-інвест, про стягнення 135318,56 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення підвалу (літера А 3-5), у складі приміщень №41 і №42, за адресою м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд.8, за період з 01.11.2021р. по 31.03.2024р..

Відповідачем було подане клопотання про зупинення провадження у справі № 908/1584/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 336/7350/22 по якій ухвалою від 12.11.2024р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження. В обгрунування свого клопотання Відповідач послався на те, що предметом зазначеної справи є стягнення заборгованості за позовом Концерну «Міські теплові мережі» з власниці підвального (нежитлового) приміщення є тотожним предмету справи №908/1584/24, і однозначно вплине на судову практику у вирішенні подібних спорів.

Позивач просив суд відмовити Відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що ухвалою від 12.11.2024р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження у справі №336/7350/22.

Предметом зазначеної справи є стягнення заборгованості за позовом Концерну «Міські теплові мережі» з власниці підвального (нежитлового) приміщення.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 01.11.2021р. є укладеним типовий договір № 73204151 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії та обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Позивач зобов`язання щодо надання послуги з постачання теплової енергії виконав, за період з листопада 2021 р. по жовтень 2022 р., надано послугу на загальну суму 21 259,34 грн. Позивачем надавались рахунки на оплату спожитої послуги в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Відповідач не виконав обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії, в розмірі 21 259,34 грн. та судові витрати у сумі 2481 грн.

04.03.2024р. Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким частково задовольнив позовні вимоги: стягнув зі скаржниці на користь позивача 5 093,65 грн заборгованості за постачання теплової енергії; відмовив у задоволенні іншої частини вимог. 05.07.2024р. Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове: стягнув зі скаржниці на користь позивача 21 259,34 грн. заборгованості за постачання теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р. у справі № 908/1584/24 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Грааль-інвест про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у даній справі № 908/1584/24 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 336/7350/22.

Судове рішення мотивоване тим, що предмет справи №336/7350/22, яка перебуває на розгляді у Верховному суді, є тотожним предмету справи №908/1584/24, і однозначно вплине на судову практику у вирішенні подібних спорів. Висновок у справі №336/7350/22 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принцип пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд вважав за необхідне відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України зупинити провадження у справі до перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 336/7350/22.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду про зупинення провадження у справі № 908/1584/24, Концерн Міські теплові мережі подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, на п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Статтями 227, 228 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням чітко визначених законом причин, які перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, за змістом цієї норми зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом, а не обов`язком суду. Таке право може бути реалізовано за наявності двох умов: 1)правовідносини є подібними; 2)палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду, здійснює перегляд справи.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2022 у справі №910/22748/16, від 13.01.2023 у справі № 911/3023/19, від 20.11.2023 у справі № 910/14224/20.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України визначено, що провадження у справі у випадку, встановленому п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку справи у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено в пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).

Щодо подібності правовідносин, то таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт. При цьому, на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такі правові висновки сформульовано в пунктах 25 - 27, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

Зупиняючи провадження у цій справі до закінчення перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 336/7350/22, суд першої інстанції послався на п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, тобто на наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є стягнення з ТОВ «Грааль-інвест» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення підвалу (літера А-3-5) у складі прим. №41 і №42, що знаходиться в будинку № 8 по бульвару Шевченка в місті Запоріжжя, за період з 01.11.2021р. по 31.03.2024р..

Позовні вимоги у цій справі №908/1584/24 обґрунтовані зокрема, тим, що Відповідач на підставі договору купівлі продажу об`єкта права комунальної власності № 139 від 16.08.2007р. володіє приміщеннями № 41, 42 в будинку № 8 по бульвару Шевченка в м. Запоріжжя. Станом на 01.11.2021р. між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 72205791, на виконання умов якого позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу, однак зобов`язання по сплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021р. по 31.03.2024р. відповідачем не виконано, що стало підставою звернення до суду з вимогами, про стягнення 135 318,56 грн.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти позову на вказує на те, що відповідач не вчиняв та не мав наміру вчиняти будь які дії, направлені на акцептування умов нових публічних договорів з Концерном «Міські теплові мережі», відтак, їх умови сторонами не є погодженими. ТОВ «Грааль-інвест» не направляло Концерну підписаної заяви-приєднання, жоден рахунок, виставлений за публічним договором приєднання відповідачем не сплачений, факт отримання послуги позивачем не доведений. На даний час між сторонами продовжує діяти договір про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.03.2011р. за № 102256, який не припинявся та не розривався із підстав, передбачених п. 10.2 Договору чи ст. 188 ГК. Просить суд в позові відмовити.

У відповіді на візив на позов позивач не погоджується з доводами відповідача та стверджує, що договір № 72205791 є укладеним з 01.11.2021р. через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30 денного строку з моменту опублікування (02.10.2021р.). В свою чергу договір № 102256 вважається розірваним з 01.11.2021р..

В запереченнях на відповідь на відзив, відповідач вказує на те, що приміщення відповідача розташоване в підвалі житлового будинку. У приміщенні відсутні радіатори, по приміщенню проходять транзитні стояки, які заізольовані ізовером та склопластиком, гаряче водопостачання відсутнє. Даний факт підтверджується актом від 13.12.2010, складеним за участі представників відповідача та позивача. 16.12.2010 за № 6418/14, Концерном «Міські Теплові Мережі» було виконано розрахунок тепловіддачі трубопроводів, розташованих в приміщенні відповідача ТОВ «Грааль-Інвест» по бульвару Шевченко, 8. Згідно п. 3. «Заключение», зазначеного розрахунку, «Теплоотдача существующих изолированннх трубопроводов не обеспечит нормируемую температуру внутреннего воздуха помощений». Отже самим позивачем було встановлено факт недотримання в приміщенні відповідача температурного режиму опалення встановленого санітарними нормами. Саме виходячи з вищезазначеного, позивачем до 01.11.2021р., в рамках договору №102256 від 01.03.2011р., виставлялася відповідачу плата за транзит теплоносія (фактичного споживання теплоенергії), розмір якої відповідач вважає справедливим. Відповідач вважає, що суми в рахунках на оплату виставлених позивачем за опалювальні сезони 2021-2024 є необґрунтованими.

Зупиняючи провадження в цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що наразі на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду перебуває справа № 336/7350/22 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Так, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.11.2024р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 5 липня 2024 року у справі № 336/7350/22 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Обґрунтуванням касаційної скарги є, в тому числі: відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм і формул нового розподілу обсягу теплової енергії для нежитлових приміщень підвального поверху у багатоквартирних будинках, визначені у Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315; питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, бо з 01.11.2021р. змінилося законодавство України у сфері теплопостачання; з 01.11.2021р. позивач «перевів в категорію «опалюваних приміщень» всі приватні підвали м. Запоріжжя і став нараховувати не за фактичні теплові втрати, а на загальну площу, і тому суми стали у 10 разів більшими», ніж до вказаної дати.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, предметом розгляду у справі № 336/7350/22, в якій подано касаційну скаргу, є позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з власниці підвального (нежитлового) приміщення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 01.11.2021р. є укладеним типовий договір № 73204151 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії та обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Позивач зобов`язання щодо надання послуги з постачання теплової енергії виконав, за період з листопада 2021 р. по жовтень 2022 р., надано послугу на загальну суму 21 259,34 грн. Позивачем надавались рахунки на оплату спожитої послуги в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Відповідач не виконав обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії, в розмірі 21 259,34 грн. та судові витрати, у сумі 2481 грн.

Отже, предмет позову у справі № 336/7350/22 (стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії до підвального (нежитлового) приміщення), яка перебуває на розгляді у Верховному суді, є тотожним предмету позову у справі №908/1584/24 (стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії до підвального (нежитлового) приміщення).

Вищевикладене свідчить, що питання, щодо застосування норм і формул нового розподілу обсягу теплової енергії для нежитлових приміщень підвального поверху у багатоквартирних будинках, визначених у Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315, яке буде досліджуватись Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 336/7350/22 має істотне значення для розгляду цієї справи, оскільки ключовим питанням, що входить до предмету доказування у справі №336/7350/22 є правильність здійснених позивачем розрахунків вартості послуги, що підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, за наслідками розгляду справи № 336/7350/22, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду висловить свою правову позицію стосовно того, як саме повинні застосовуватися норми і формули нового розподілу обсягу теплової енергії для нежитлових приміщень підвального поверху у багатоквартирних будинках. Відтак, висновок Верховного Суду у справі №336/7350/22 безумовно вплине на судову практику у справах щодо стягнення заборгованості за позовами Концерну «Міські теплові мережі» до власників підвальних (нежитлових) приміщень з транзитними трубами.

Апеляційний суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (п. 4).

Колегія суддів зазначає, п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України забезпечений механізм наступної можливості правильного застосування певної норми права судами першої та апеляційної інстанції шляхом врахування майбутніх висновків палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень такої норми права.

Така підстава зупинення провадження у справі як перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду має на меті забезпечення єдності судової практики, яку можна досягти завдяки передбаченим процесуальним законом механізмам.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до п.6 ч. 2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

З огляду на завдання господарського судочинства, що полягає в дотриманні єдності судової практики та процесуальної економії, а також, враховуючи особливість предмета спору у справі, що розглядається, судова колегія не вбачає порушення судом першої інстанції розумних строків судового провадження та порушення норм процесуального права, оскільки урахування висновків Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №336/7350/22 сприятиме ухваленню судом першої інстанції за результатами вирішення спору у цій справі законного і обґрунтованого судового рішення, з дотриманням завдань та основних засад господарського судочинства.

Враховуючи, що судове рішення Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №336/7350/22 матиме суттєве значення для вирішення даної справи, а також для єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, принцип пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі №908/1584/24 відповідно до п. 7 ч.1 ст.228 ГПК України до прийняття відповідного рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 336/7350/22 та оприлюднення його тексту.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.01.2025р. у справі № 908/1584/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін