ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.03.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1158/24
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Попович Л.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі:
про стягнення заборгованості в сумі 3 005 774 грн 00 коп.
представники не з"явились
В С Т А Н О В И В
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «МЕРКУРІЙ ХОЛДИНГ ГРУП» та просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» кошти в сумі 3 005 774гривні 00 копійок в якості відшкодування вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі згідно договору відповідального зберігання з правом користування від 12 лютого 2014 року та на виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1167/2012-Б-25/26 від 30 травня 2019 року, яка набрала законної сили.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 позов ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ПрАТ «МЕРКУРІЙ ХОЛДИНГ ГРУП» про відшкодування вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі у розмірі 3005774,00грн. задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МЕРКУРІЙ ХОЛДИНГ ГРУП» (адреса: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Михайла Мулика, будинок 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315; ) кошти в сумі 3 005 774 (три мільйони п`ять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 00 копійок відшкодування вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі та витрати пов`язані з сплатою судового збору у розмірі 36 070,00 грн.

Під час ухвалення рішення витрати відповідача на професійну правничу допомогу судом не розподілялися.

04.03.2025 за вх. № 3580/25 до Господарського суду Івано-Франківської області через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Меркурій Холдинг Групп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 103173.22грн.

Заява містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської від 06.03.2025 прийнято заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до розгляду з викликом сторін .

Представник відповідача участі в засіданні суду не брав, будь-яких клопотань не подав.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані: примірник договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року із актом приймання-передачі документів; примірник акту від 04 березня 2025 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) відповідно до договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року; примірник довідки форми №4-ОПП вих. №325/26-50-18-05-22 від 18.02.2014 року, видана ДПІ у Голосїївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; примірник повідомлення форми №2-ЄСВ вих. №36ШК-50-18-05-22 від 19.03.2014 року, видана ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3880 від 29.10.2009 Грищенко О.М. та довіреність від 24.06.2024.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року із врахуванням акту від 04 березня 2025 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), адвокат Грищенко Олександр Миколайович надавав Замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Замовником та ПрАТ «МЕРКУРІЙ ХОЛДИНГ ГРУП» (ідентифікаційний код 31951512), які виникли у зв`язку із не відшкодуванням вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі згідно договору відповідального зберігання з правом користування від 12 лютого 2014 року та на виконання Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1167/2012-Б-25/26 від 30 травня 2019 року, котра набрала законної сили, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із Боржника, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру заборгованості у вигляді відшкодування вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі згідно договору відповідального зберігання з правом користування від 12 лютого 2014 року та на виконання Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1167/2012-Б-25/26 від 30 травня 2019 року, котра набрала законної сили, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені Замовника до господарського суду відповідної позовної заяви про стягнення заборгованості у вигляді відшкодування вартості безпідставно збереженого майна у зв`язку з неможливістю його повернення в натурі згідно договору відповідального зберігання з правом користування від 12 лютого 2014 року та на виконання Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1167/2012-Б-25/26 від 30 травня 2019 року, котра набрала законної сили, представництві інтересів Замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків Виконавця за даним договором.

Згідно із пунктом 1.3. договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року, сторони погодили, що відповідний перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов даного Договору, є не остаточний, та може бути сторонами відповідно збільшено на власний розсуд та за необхідності. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/здійснення визначається в акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання правової допомоги у відповідності до умов даного Договору.

На підставі пункту 3.1., 3.8. договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року, сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 1 500,00 гривень, кількість годин - 6 (шість), вартість участі у судовому засіданні -2 000,00 гривень, кількість судових засідань - 2 (Два), гонорар «успіху» становить -90173,22грн.

Відповідно до Акту від 04 березня 2025 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) відповідно до договору №27-11-2024/3 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27 листопада 2024 року загальна вартість послуг склала 103 173,22грн.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною 5 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із цим, відповідне клопотання відповідачем про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18.

Відсутність платіжних документів про оплату адвокатських послуг не спростовує правильних висновків судів про необхідність відшкодування відповідачем позивачу заявлених витрат, оскільки об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначала, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн є доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності таких витрат та підлягають задоволенню.

Проте, відносно вимог про відшкодування витрат у вигляді винагороди за задоволення судом позовної заяви ("гонорару успіху"), суд дійшов наступних висновків.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як "гонорар успіху", проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом такого виду винагороди як "гонорар успіху" у договорі про надання правової допомоги, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції ВПВС, клієнт і адвокат користуючись принципом свободи договору можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказане вкотре не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг, а відповідно не може переноситись на іншу сторону (не сторону такого договору).

Суд наголошує, що апелянт і у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року в справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

Правовий аналіз наведеного вище надає підстави для висновку, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2023 у справі №904/3745/22, від 20.12.2023 року у справі №910/5483/22.

Суд виходить з того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Також суд звертає увагу, що у цій справі підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 123, 124, 126, 129, 244 ГПК України і вимога позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, винагорода за задоволення судом позовної заяви ("гонорар успіху") не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

Така додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як "гонорар успіху", за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд не вважає за необхідне покладати витрати позивача в частині сплати винагороди за задоволення судом позовної заяви по справі ("гонорару успіху") в розмірі 90 173,22грн на відповідача, оскільки задоволення вимоги щодо стягнення гонорару за позивний результат розгляду справи не відповідатиме принципу справедливості, у зв`язку з чим її відшкодування матиме надмірний характер.

Враховуючи вищевикладене, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн., у стягненні 90173,22грн. винагорода за задоволення судом позовної заяви по справі ("гонорар успіху") суд відмовляє.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «МЕРКУРІЙ ХОЛДИНГ ГРУП» (адреса: 76018, місто Івано-Франківськ, вулиця ГАРКУШІ, будинок 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315; ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 13000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 18.03.2025 року.

Суддя Шкіндер П.А.