РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2025Справа № 910/16342/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Пенсійного фонду України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют-Клімат"

про стягнення 5 921 259,40 грн

При секретарю судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Зінченко Інна Євгенівна - у порядку самопредставництва;

від відповідача: Микитишин Оксана Миколаївна - представник за ордером серії АА №1524494 від 13.01.2025;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Пенсійний фонд України (далі - Фонд, ПФУ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют-Клімат" (далі - Товариство) 1 644 794,28 грн пені та 4 276 465,12 грн штрафу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018 в частині своєчасного виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

18.11.2020 через загальний відділ діловодства суду Фонд на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду подав супровідний лист з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16342/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 22.12.2020. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

09.12.2020 через загальний відділ діловодства суду Товариство подало відзив, в якому просило суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що затримка у виконанні робіт сталася не з його вини як підрядника, оскільки сторони визнали необхідність у коригуванні проектно-кошторисної документації у зв`язку з чим між Фондом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжинірингбуд ЛТД" (далі - ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД") було укладено відповідний договір №МТЗ-2019-9ЦП від 05.11.2019 (вказані обставини встановлені рішеннями судів у межах справи №910/5341/20). Однак після отримання експертного звіту та нової скорегованої проектно-кошторисної документації Фонд на дає можливості завершити роботи за договором.

Крім цього, відповідач зауважив, що у провадження Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5339/20 за позовом Товариства до Фонду про визнання укладеною додаткової угоди №5 до договору №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018, предметом якої є продовження строку виконання будівельних робіт, а також про зобов`язання Фонду надати Товариству доступ до об`єкта будівництва для завершення робіт.

09.12.2020 через загальний відділ діловодства суду Товариство також подало заяву про залучення ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/5339/20.

Клопотання про зупинення провадження мотивоване тим, що задоволення позову Товариства у справі №910/5339/20 зумовлює відсутність предмета спору в межах даної справи №910/16342/20, адже будуть відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій.

18.12.2020 на адресу суду від Фонду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погодився з доводами Товариства, вказавши, що зміни до проектно-кошторисної документації шляхом укладення додаткової угоди сторонами не вносилися, а тому роботи по договору повинні були бути виконані у повному обсязі до 29.11.2019.

Відповідач не був учасником справи №910/5341/20 і в ній не розглядалося питання щодо зміни строку виконання робіт за договором №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018, а тому рішення прийняті у вказаній справі не можуть бути доказами для даної справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства про залучення ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2020 задоволено клопотання Товариства про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №910/16342/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/5339/20. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

18.11.2024 через загальний відділ діловодства суду позивач подав заяву про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 поновлено провадження у справі №910/16342/20 та призначено підготовче засідання на 14.01.2025.

13.01.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 відкладено підготовче засідання на 28.01.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 відкладено підготовче засідання на 18.02.2025.

У підготовчому засіданні 18.02.2025 представниця відповідача заявила усні клопотання про зменшення розміру неустойки та про оголошення перерви.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 відмолено у задоволенні клопотання відповідача про оголошення перерви, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025.

11.03.2025 через систему "Електронний суд" Товариство подало клопотання про зменшення розміру неустойки на 100%.

У судовому засіданні 11.03.2025 представниця Фонду підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

Представниця Товариства заперечила проти позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 11.03.2025 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позові вимоги Фонду необґрунтованими.

01.10.2018 між відповідачем як замовником та позивачем як підрядником за результатами відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі на ProZorro UA-2018-08-31-000277-b) було укладено Договір, відповідно до якого позивач взяв на себе Зобов`язання у межах Договірної ціни (Додаток 2) на свій ризик, власними силами і засобами виконати та здати у строки, обумовлені Договором, роботи з капітального ремонту (далі - Роботи) адміністративної будівлі Пенсійного фонду України за адресою: вулиця Бастіонна, 9, місто Київ в обсягах передбачених попередньо розробленою проектною документацією, на підставі якої складений Зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва (Додаток 3), з дотриманням чинних будівельних норм і правил, а відповідач - прийняти закінчені роботи та сплатити їх вартість згідно з умовами Договору (пункт 1.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди № 3 від 19.09.2019).

Пунктом 3.1 Договору (у редакції додаткової угоди №4 від 05.11.2019) передбачено, що строк виконання Робіт у повному обсязі - до 29.11.2019.

Згідно з пунктом 3.2 Договору (в редакції додаткових угод № 1 від 14.12.2018) строк виконання капітального ремонту підвалу, частини 1-го поверху, сходових клітин 1-7 поверхів правої частини будівлі, системи водопостачання та каналізації, системи відеонагляду та серверної кімнати на 2-му поверсі - до 25 грудня 2018 року.

Пунктами 3.3, 3.4 (у редакції додаткової угоди №2 від 21.06.2019) Договору передбачено, що Роботи виконуються згідно із Календарним графіком виконання Робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх етапів Робіт (Додаток 1). Обсяг виконаних Робіт визначений Локальним кошторисом (Додаток 3). До строку виконання Робіт, визначеного цим Договором, не враховуються періоди, коли Роботи не можуть виконуватись внаслідок незалежних від позивача обставин: затримка, пов`язана з підготовкою приміщень (поверхів) для проведення Робіт (вивільнення від меблів та обладнання, організація переміщення робочих місць працівників на інший поверх); час, протягом якого здійснюється приймання виконаних Робіт за окремим етапом тощо.

Відповідно до пункту 3.5. Договору (з урахуванням Додаткової угоди №3 від 19.09.2019) обсяг виконання Робіт визначений Зведеним кошторисом розрахунку вартості об`єкта будівництва (Додаток 3).

Положеннями підпункту 3.6.3. пункту 3.6. Договору передбачено, що Строки та обсяги виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у Договір, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення ціни договору, у разі внесення змін до проектної документації.

За умовами пунктів 5.1, 5.2 Договору ціна договору погоджена Сторонами у Договірній ціні (Додаток 2) складає 23 497 061,10 грн (разом із ПДВ), є твердою і незмінною на весь обсяг та строк виконання Робіт і не уточнюється, за винятком випадків передбачених у пункті 5.2 Договору і лише за згодою Сторін.

Відповідно до пункту 8.4. Договору за порушення строків виконання Робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% цієї суми.

Згідно з пунктом 11.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, а у частині гарантійних зобов`язань - до перебігу строку, зазначеного у розділі 6 Договору.

Строк дії Договору та виконання зобов`язань за ним можуть бути продовжені у випадках, передбачених пунктами 3.5, 3.6 цього Договору, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення ціни Договору (пункт 11.2 Договору).

Однак, за твердженнями позивача, обумовлені Договором Роботи не були виконані у відповідачем у строк - до 29.11.2019.

Перелік невиконаних робіт наведений Фондом у додатку №4 до позову, складений у програмному комплексі АВК-5 (3.5.2.).

Оскільки Роботи не були виконані у строк, визначені пунктом 3.1 Договору (у редакції додаткової угоди №4 від 05.11.2019), Фонд звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути з Товариства 4 276 465,12 грн штрафу та 1 644 794,28 грн пені, нарахованих на підставі пункту 8.4. Договору за період з 30.11.2019 по 29.05.2020.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018 (з урахування додаткових угод), суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, за яким відповідно до частин 1, 2 статті 875 ЦК України підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Отже, укладення сторонами договору №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018 (з урахування додаткових угод) було спрямоване на своєчасне виконання робіт Товариством та одночасного обов`язку Фонду по здійсненню їх оплати.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Положеннями статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина 3 статті 875 ЦК України).

Частиною 1 статті 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як було раніше зазначено судом, Роботи повинні були бути виконані у повному обсязі до 29.11.2019 (пункт 3.1 Договору (у редакції додаткової угоди №4 від 05.11.2019).

Згідно з абзацом 1 частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Судом встановлено, що належні докази виконання у повному обсязі Робіт у вказаний строк матеріали справи не містять та не були надані відповідачем.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

З системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

За умовами пункту 8.4. Договору за порушення строків виконання Робіт Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% цієї суми.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Однак, згідно з частиною 1 статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, тягар доказуванні відсутності вини покладено саме на підрядника (Товариство).

Положеннями підпункту 3.6.3. пункту 3.6. Договору передбачено, що Строки та обсяги виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у Договір, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення ціни договору, у разі внесення змін до проектної документації.

Отже, внесення змін до проектної документації є підставою для внесенням змін до договору.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв`язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов`язаний повідомити про це замовника.

У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов`язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності (абзац 2 частини 3 статті 877 ЦК України).

За частиною 4 статті 877 ЦК України якщо підрядник не виконав обов`язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв`язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об`єкта будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством у процесі організації початку робіт та прийому-передачі незавершеного будівництва по об`єкту були виявлені недоліки, які могли вплинути на будівництво об`єкту, у питаннях технічного стану адміністративної будівлі, з ряду причин. Тому, позивач листом № 25/03-1 від 25.03.2019 повідомив відповідача, що:

- проектом "Електрообладнання том 2 розділ V" не передбачено реконструкції стояків. Однак, характеристики існуючих стояків, їх стан після багаторазових ремонтів та втручань за весь час експлуатації споруди, додаткові кабельні мережі незрозумілого розташування в конструкціях та точки їх підключення, у подальшому призведуть до збоїв в роботі поверхових мереж в умовах нових навантажень;

- проектом не передбачено окрему мережу електропостачання для комунікаційних шаф системи СКС на кожен поверх та приміщення серверної, а відтак позивач просив терміново вирішити питання проектування нових електричних стояків з урахуванням виявлених недоліків;

- під час влаштування нової системи опалення було виявлено критичний стан основного трубопроводу на технічному поверсі будівлі, а тому позивач просив відповідача розглянути питання заміни існуючого трубопроводу.

Листом №25/03-2 від 25.03.2019 позивач повідомив відповідача про те, що у процесі демонтажних робіт були виявлені перегородки в аварійному стані, змонтовані на паркетному покритті підлоги, яка підлягала заміні. Всі конструкції прийшлось демонтувати.

Листом № 14-1 від 04.06.2019 позивач довів до відома відповідача, що у підвальних приміщеннях адміністративної будівлі останнього станом на травень місяць сформувався достатньо високий рівень вологості повітря, що спричинило деформацію міжкімнатних дверей. Високий рівень вологості може також спровокувати появу грибка в приміщеннях, що унеможливить експлуатацію приміщень. Відтак, виконавець запропонував замовнику, для запобігання вказаних проблем, передбачити припливно-витяжну вентиляцію даних приміщень та замінити існуючі двері на металопластикові.

Листом №14-2 від 04.06.2019 виконавець запропонував замовнику погодити відкореговану проектно-кошторисну документацію для отримання висновку експертизи та подальшого фінансування і закінчення капітального ремонту в 2019 році.

Іншим листом №14-3 від 04.06.2019 виконавець проінформував замовника про виконання ним ряду додаткових робіт, що не були враховані в проектній документації, зокрема: демонтажних робіт; оздоблення стін, із замінними конструктивними варіантами; робіт із встановлення новий електричний стояк та автономного поверхневе живлення; оздоблення віконних відкосів і стелі, тощо. У цьому ж листі позивач просив відповідача погодити ці додаткові роботи та внести їх у проектно-кошторисну документацію.

У відповідь на вказані пропозиції Товариства, Фонд листом від 05.06.2019 за №17078/09-20 запропонував провести спільну нараду щодо вирішення проблемних питань, що виникають під час проведення капітального ремонту адміністративної будівлі.

Після цього між сторонами відбувалося листування, пов`язане із корегуванням графіку виконання ремонтних робіт, за наслідками якого між сторонами 05.11.2019 було укладено додаткову угоду №4 до Договору, якою було змінено Календарний графік виконання робіт (Додаток 1 до Договору) та продовжено строк виконання робіт у повному обсязі до 29.11.2019.

Позивач листами №02-12/19 від 02.12.2019, № 26/12-1 від 26.12.2019, № 28/12-1 від 28.12.2019 та №28/01-1 від 28.01.2020 звертався до відповідача з проханням продовжити строк дії Договору у зв`язку із очікуванням позитивного експертного висновку щодо затвердження нового зведеного кошторису третьою особою, а також змін та відкоригування проектно-кошторисної документації.

На зазначені листи позивача щодо продовження строку дії Договору шляхом підписання відповідної додаткової угоди №5, відповідач листами № 2800-1002-8/5212 від 18.02.2020 та №2800-1002-8/8339 від 16.03.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для змін істотних умов Договору, у тому числі продовження строку його дії та термінів виконання робіт.

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/5341/20, встановлено наступні обставини, що 05.11.2019 між ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" (виконавець) та ПФУ (замовник) був укладений договір №МТЗ-2019-9ЦП на виконання підрядних робіт, предметом якого було коригування проектно-кошторисної документації для здійснення капітального ремонту адміністративної будівлі за адресою: вул. Бастіонна, 9, у Печерському районі міста Києва (пункт 1.1). Результатом робіт є відкоригована проектно-кошторисна документація з позитивним експертним звітом щодо кошторисної документації (п. 1.4 договору підряду).

На виконання укладеного договору підряду ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" виконав роботи з коригування проектно-кошторисної документації для здійснення капітального ремонту адміністративної будівлі за адресою: вул. Бастіонна, 9, у Печерському районі міста Києва, про що свідчить експертний звіт Інституту "НДІПроектреконструкція" №3352/1/19 від 28.12.2019 та акт здачі-приймання проектно-кошторисної документації від 28.12.2019, підписаний обома сторонами без зауважень, відповідно до якого позивачем для погодження ПФУ була передана наступна документація: том 1 робочого проекту (Вихідні дані. Пояснювальна записка. Креслення марки АР. Шифр МТЗ-2019-9ЦП.1); том 2 робочого проекту (Креслення марки ОВ. Креслення марки ПС, СО, АСПГ. Креслення марки СВД. Креслення марки СКС. Шфр МТЗ-2019-9-ЦП.2); том 3 (кошторисна документація Шифр МТЗ-2019-9ЦП.2); експертний звіт з додатком Інституту "НДІПроектреконструкція" №3352/1/19 від 28.12.2019 щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом "Капітальний ремонт адміністративної будівлі за адресою: вул. Бастіонна, 9 (з урахуванням визначених обсягів капітального ремонту (коригування)".

Також ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" листами від 10.12.2019, 13.12.2019 та 15.01.2020 додатково направив на адресу ПФУ документи робочого проекту проектно-кошторисної документації об`єкту (томи 1-3) та експертний звіт Інституту "НДІПроектреконструкція" №3352/1/19 від 28.12.2019.

Крім того, листом від 15.01.2020 ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" передало ПФУ акт здачі-приймання виконаних проектних робіт на суму 49 980,00 грн для підписання, який відповідач отримав того ж дня.

Жодних зауважень щодо обсягу або якості виконаних робіт, чи строків виконання робіт, відповідачем заявлено не було. Отже, суд вважає, що роботи за договором № МТЗ-2019-9ЦП від 05.11.2019, зазначені у акті здачі-приймання виконаних проектних робіт від 15.01.2020 на суму 49 980,00 грн, були прийняті замовником у повному обсязі та їх фактичне виконання він визнав.

ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" листом від 29.11.2019 повідомляло ПФУ, що 09.12.2019 планується отримання експертного висновку, а ПФУ, у свою чергу, листом від 03.12.2019 (тобто, вже після спливу кінцевого строку виконання робіт) підтвердило делегування ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" повноважень щодо проведення експертизи відкоригованої кошторисної документації. Тобто, ПФУ було відомо, що роботи позивачем виконуються із порушенням строку, проте, будь-якої відмови від їх виконання відповідач не заявив, а підтвердив своїми діями зацікавленість у виконанні замовлених робіт.

Отже, після спливу кінцевого строку виконання робіт (29.11.2019) відповідачем не було заявлено відмови від прийняття виконаних позивачем робіт, а про таку відмову ПФУ заявило тільки під час розгляду даної справи, тобто, вже після того, як ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" виконало роботи та передало результати цих робіт відповідачу.

У межах справи №910/5341/20 суд дійшов висновку про те, що замовник - ПФУ безпідставно (невмотивовано) відмовився від прийняття вже виконаних робіт, а тому він не звільняється від обов`язку оплатити ці роботи.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у відповідача виник обов`язок по сплаті вартості виконаних робіт у сумі 49 980,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №910/5341/20, стягнуто з Фонду на користь ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" основний борг у сумі 49 980,00 грн, пеню у сумі 2 130,30 грн, 7% штрафу у сумі 3 498,60 грн, 3 % річних у сумі 290,87 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 049,99 грн.

Вищезазначені обставини встановлені відносно Фонду, який брав участь у справі №910/5341/20, а тому вважаються такими, що не підлягають доказуванню при розгляді даної справи №910/16342/20 (преюдиційні обставини).

Згідно експертного звіту виданого Державним підприємством "Державний науково- дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІ Проектреконструкція" №3352/е/19 щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом "Капітальний ремонт адміністративної будівлі за адресою: вул.Бастіонна, 9 у Печерському районі м.Києва" від 28.12.2019, наданого Генеральному проектувальнику ТОВ "Інжинірингбуд ЛТД" та Замовнику будівництва Фонду, станом на 28.12.2019 становить - 32606524, 00 грн.

У зв`язку з коригуванням проектно-кошторисної документації, позивач 23.03.2020 звернувся до відповідача із черговим листом (претензією) №42, у якому просив продовжити термін дії Договору до 01.10.2020, продовжити термін виконання робіт за Договором до 01.08.2020, відкорегувати проектно-кошторисну документацію та підписати відповідну додаткову угоду до Договору.

Відповідач листом № 2800-0601-8/12700 від 17.04.2020 відмовив позивачу у задоволенні вищевказаної претензії, та зазначив, що у нього відсутні підстави для продовження строку дії Договору.

01.04.2020 Товариство направило на адресу Фонду лист-звернення №46 щодо продовження строку дії Договору шляхом підписання Додаткової угоди №5 до Договору. До цього листа було додано підписану з боку позивача Додаткову угоду № 5, яка є предметом цього спору.

Фонд на вищевказаний лист своїм листом №2800-1002-8/14667 від 05.05.2020 повідомив Товариство про те, що відповідно до пункту 11.1 Договору строк дії останнього закінчився 31.12.2019, а тому відсутні правові підстави для продовження строку дії Договору.

У зв`язку з відмовою Пенсійного фонду України підписати додаткову угоду до Договору №МТЗ-2018-4Т від 01.10.2018 про продовження строку дії договору, Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПФУ про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору та надання доступу до об`єкту для завершення робіт з капітального ремонту адміністративної будівлі (справа №910/5339/20).

Однак рішенням Господарського суду міста Києва від 21.08.2024 у справі №910/5339/20 відмовлено у задоволенні позову Товариства.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за доцільне зазначити, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами.

Варто зауважити, у постановах від 16.06.2020 у справі №145/2047/16 та від 25.05.2021 у справі №461/9578/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності.

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Сутність застосування цієї доктрини не ставиться в залежність відповідних заяв чи поведінці сторони в межах судового провадження чи поза межами судового провадження, адже висновок Великої палати Верховного Суду містить абсолютний характер.

З огляду на зазначене, а також дослідивши у сукупності наявні у матеріалах справи докази, зокрема листування між сторонами, суд дійшов висновку про те, що ПФУ спершу визнав необхідність у коригування проектно-кошторисній документації, але надалі не вчиняв дій щодо укладення додаткової угоди про продовження строку виконання робіт, тобто діяв всупереч своїй попередній поведінці, що є порушення принципу добросовісності.

Натомість Товариство, як підрядник, завчасно до закінчення строку виконання робіт та неодноразово зверталося до Фонду, як замовника, з пропозиціями внести зміни про проектно-кошторисної документації та продовження строку виконання робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про вжиття ним всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, порушення строку виконання робіт сталося не з вини Товариства, як підрядника, що виключає можливість притягнення його до відповідальності у формі стягнення пені та штрафу на підставі пункту 8.4. Договору.

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що сам факт неукладення додаткової угоди про продовження строків виконання робіт не може автоматично покладати вину за їх затримку лише на Підрядника, оскільки протилежне суперечило б принципам справедливості і добросовісності та нівелювало б положення статті 614, 883 ЦК України (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі №910/6207/22).

Оскільки Товариством доведено відсутність його вини у простроченні виконання робіт за Договором, останній не може бути притягнутий до відповідальності у формі стягнення пені та штрафу згідно пункту 8.4. Договору.

У зв`язку з викладеним клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки судом не розглядається.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позов Фонду не підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи сторін не беруться до уваги, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 20.03.2025.

СуддяСергій МУДРИЙ