ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

17.03.2025м. ДніпроСправа № 904/1088/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши заяву Дніпровської міської ради №7/11-509 від 06.03.2025 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Дніпровської міської ради м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» м. Київ

про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 2186128грн32коп

Суддя Новікова Р.Г.

ВСТАНОВИВ: Дніпровська міська рада звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 2186128грн32коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на безоплатне користування відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:295:0117, на якій розташоване нерухоме майно, що належить відповідачу.

Позивач вказав, що Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради було здійснене обстеження земельної ділянки комунальної форми власності за адресою: вул. Ольгерда Бочковського (колишня найменування вул. Генерала Пушкіна), буд. 42Л (кадастровий номер :02:295:0117) та складений акт обстеження земельної ділянки від 15.07.2024. В акті обстеження від 15.07.2024 зазначено, що доступ до земельної ділянки частково вільний, з одного боку територія земельної ділянки огороджена парканом з металевого профнастілу. На території, що обстежувалась розташований автозаправний комплекс, що також включає в себе автомийку, а саме: будівля операторної літ. А (загальною площею 201,4кв.м), автомийка літ. Е (загальною площею 103,7кв.м), будівля операторної мийки самообслуговування літ. Ж (загальною площею 31,2кв.м), навіси літ. В, Г, З, щитова літ. Д, №1 - сателіт, №2-4,9 - ПРК з резервуарами, №5-газовий модуль з ГРМ, №6,8 - огорожа, №10 - пилосос, І - мостіння. Доступ до земельної ділянки здійснюється зі сторони проспекту Богдана Хмельницького. Покриття земельної ділянки - бруківка.

Позивач послався на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.03.2025 та вказав, що з 21.07.2021 власником розташованого на спірній земельній ділянці нерухомого майна є Товариство з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм».

Позивач стверджував, що з 21.07.2021 та на момент подання позову ТОВ «Класік-Форм» користується земельною ділянкою з кадастровим номером :02:295:0117.

Позивач вказав, що згідно з листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №37142/5/04-36-04-02-12 від 08.08.2024 ТОВ «Класік-Форм» не сплачувало грошові кошти за користування земельною з кадастровим номером :02:295:0117, площею 0,4284га.

Позивач повідомив, що відповідно до Розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника земельної ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави, затвердженого протоколом №11 від 21.11.2024 Комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:295:0117 з 21.07.2021 по 04.11.2024 дорівнює 2186128грн32коп. та складається з сум:

- в розмірі 249451грн05коп. за період 21.07.2021 31.12.2021;

- в розмірі 610698грнг77коп. за період 01.01.2022 - 31.12.2022;

- в розмірі 702303грн58коп. за період 01.01.2023 31.12.2023;

- в розмірі 623674грн93коп. за період 01.01.2024 04.11.2024.

Позивач послався на відсутність можливості отримати витяги про нормативну грошову оцінку на земельну ділянку за 2021 - 2023 роки та зазначив, що Розрахунок здійснений на підставі відомостей, наданих Комунальним підприємством «Муніципальний землевпорядний офіс» Дніпровської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 суд прийняв позов до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче провадження на 02.04.2025.

Разом з позовом Дніпровська міська рада подала заяву №7/11-509 від 06.03.2025 про забезпечення позову шляхом накладення арешту:

- на нерухоме майно належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм», а саме: автозаправочний комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 43140013), що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ольгерда Бочковського (колишнє найменування вул. Генерала Пушкіна), буд. 42Л, в межах суми позовних вимог 2186128грн32коп до набрання рішенням у справі законної сили;

- на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм», у розмірі 2186128грн32коп до набрання рішенням у справі законної сили.

Розглянувши заяву Дніпровської міської ради №7/11-509 від 06.03.2025 про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спору по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такого заходу забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог (див. ухвалу Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №906/824/17 та постанову від 21.01.2019 у справі №902/483/18).

На стадії розгляду заяви про забезпечення позову суд не вирішує та не розглядає справу по суті.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) та є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи не тільки під час виконання рішення суду, а й для можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суть забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 виснувала, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі Кюблер проти Німеччини).

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині першій статті 138 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Статті 138, 136 Господарського процесуального кодексу України передбачають право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 Господарського процесуального кодексу України дає можливість дійти висновку, що:

- законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду;

- для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно;

- першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

- у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2025 у справі №903/497/24.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі №908/2382/21 зазначив, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Тому застосування заходу забезпечення позову, обраного заявником, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

При цьому адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Щодо вимог заяви про накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» в межах суми позовних вимог 2186128грн32коп, суд зазначає таке.

Накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те і на інше- у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що суперечить наведеним вимогам закону (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України) стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми спору доцільно було накласти арешт на майно відповідача саме в межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Заявляючи про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту і на грошові кошти в межах загальної ціни позову, і на майно ТОВ «Класік-Форм» у такому ж обсязі, заявник фактично просить накласти арешт на загальну суму, що удвічі перевищує ціну позову.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать ТОВ «Класік-Форм» і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 2186128грн32коп. доцільно накласти арешт на майно «Класік-Форм» саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє заяву Дніпровської міської ради №7/11-509 від 06.03.2025 про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм», а саме: автозаправочний комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 43140013), що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ольгерда Бочковського (колишнє найменування вул. Генерала Пушкіна), буд. 42Л та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм», у межах суми позовних вимог 2186128грн32коп до набрання рішенням у справі законної сили.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до частини першої статті 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 13, 74, 76, 77, 79, 129, 136 - 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити заяву Дніпровської міської ради№7/11-509 від 06.03.2025 про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» ((Ідентифікаційний код 41848263; місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17)), а саме: автозаправочний комплекс (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 43140013), що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Ольгерда Бочковського (колишнє найменування вул. Генерала Пушкіна), буд. 42Л та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Класік-Форм» (Ідентифікаційний код 41848263; місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17), у межах суми позовних вимог 2186128грн32коп до набрання рішенням у справі законної сили.

Стягувач: Дніпровська міська рада (Ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Класік-Форм (Ідентифікаційний код 41848263; місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17.03.2025.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання становить три роки до 18.03.2028.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 Господарського процесуального кодексу України в строк та порядку, встановленому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.Г. Новікова