УХВАЛА

м. Київ

12.03.2025Справа № 910/14122/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи №910/14122/24

за позовом Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід"

про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії

Представники учасників справи: відповідно до протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" (далі - відповідач), в якій просить суд:

- розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4,5628 га, що розташована на масиві Чорторий у Деснянському районі міста Києва (кадастровий номер :62:206:0049), укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід", який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів 09.09.2005 за № 62-6-00258, з урахуванням редакції Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. від 09.06.2016 за реєстровим № 169;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 4,5628 га, яка розташована на масиві Чорторий у Деснянському районі міста Києва (кадастровий номер :62:206:0049) у стані, придатному для її подальшого використання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху та встановлено прокурору строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

22.11.2024 прокурором сформовано в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, яка 22.11.2024 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14122/24, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.12.2024.

У підготовче засідання 18.12.2024 з`явились прокурор та представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 18.12.2024 судом було оголошено перерву до 22.01.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2024, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, відповідача було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 910/14122/24 призначено на 22.01.2025.

24.12.2024 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

06.01.2025 прокурором сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яка 07.01.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

18.01.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 20.01.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

20.01.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 20.01.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 22.01.2025 з`явились учасники справи.

У підготовчому засіданні 22.01.2025 суд постановив ухвалу, якою задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" про витребування доказів , витребувано у Київської міської ради докази, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.02.2025.

30.01.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення на виконання ухвали про витребування доказів, які 30.01.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

12.02.2025 прокурором сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 12.02.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

18.02.2025 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про стягнення штрафу з позивача та зобов`язання надати відповіді на поставлені у відзиві запитання.

18.02.2025 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача.

18.02.2025 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження.

19.02.2025 прокурором сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 19.02.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 19.02.2025 з`явились представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 19.02.2025 судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження, зобов`язано позивача надати відповіді на поставлені у відзиві питання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2025.

06.03.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" заяву, якою надано відповіді на поставлені відповідачем питання, яка 06.03.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

11.03.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про зобов`язання надати відповідь на поставлене у відзиві запитання, яке 12.03.2025 зареєстроване в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У судове засідання 12.03.2025 з`явились представники учасників справи.

У судовому засіданні 12.03.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 87 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

За змістом статті 88 Господарського процесуального кодексу України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

При цьому, статтею 90 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи поставити запитання іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Так, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання.

Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом із заявою свідка надає такі докази.

Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Отже, з правового аналізу наведених норм чинного процесуального закону вбачається, що письмове опитування учасників як свідків є одним із видів доказів, на підставі яких може бути встановлено наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторони.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.05.2023 у справі №910/14795/20.

Відповідач, у встановленому процесуальним законом порядку, в своєму відзиві на позовну заяву поставив позивачу три питання:

1) у зв`язку з чим та через які обставини Київською міською радою не було затверджено проект Генерального плану розвитку Києва та приміської зони до 2025 року?

2) чи передбачено чинним Генеральним планом розвитку Києва та приміської зони можливість здійснювати будівництво капітальних будівель на орендованій відповідачем земельній ділянці?

3) у зв`язку з чим з вересня 2018 року Київська міська рада перешкоджає відповідачу користуватися земельною ділянкою для будівництва спортивно-оздоровчого комплексу?

Відтак у позивача, в силу статті 90 Господарського процесуального кодексу України, виник обов`язок не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, тобто до 17.01.2025, надати вичерпні відповіді на кожне вищезазначене питання у формі заяви свідка.

Оскільки позивачем поставлені йому відповідачем питання було проігноровано, відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив зобов`язати позивача надати відповіді на питання у встановленому законом порядку.

У підготовчому засіданні 19.02.2025 суд зобов`язав позивача надати відповіді на поставлені у відзиві питання.

Відповідно до частин 1, 8 - 10 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Позивачем, у свою чергу, надано 06.03.2025 відповіді на поставлені відповідачем питання у формі простої заяви.

Відтак суд констатує, що позивач порушив вимоги ч. 3 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України щодо подання відповідей на поставлені іншим учасником справи питання саме у формі заяви свідка, зокрема, але не виключно, в частині підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень, а також наявності як нотаріально посвідченого підпису свідка, так і згоди на допит як свідка, що є обов`язковою вимогою відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 88 Господарського процесуального кодексу.

Таки чином, відповіді позивача на поставлені відповідачем питання, які є доказом в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, вважаються неподаними.

Вказане свідчить про порушення позивачем як ч. 3 ст. 90, так і ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, вивчивши надані позивачем відповіді, суд зазначає таке.

У своїй позовній заяві прокурор, якого підтримує й позивач, зазначає про необхідність розірвання договору оренди земельної ділянки, зокрема, з підстав невиконання відповідачем, як орендарем, вимог п. 8.4 договору, який зобов`язує останнього завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Заперечуючи проти цих доводів прокурора, відповідач вказує на відсутність його вини в порушенні пункту 8.4 договору, оскільки орендована ним земельна ділянка відноситься до зони зелених насаджень відповідно до Генплану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, що унеможливлює здійснення передбаченої спірним договором забудови.

Відтак, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач закономірно поставив позивачу питання № 2: "Чи передбачено чинним Генеральним планом розвитку Києва та приміської зони можливість здійснювати будівництво капітальних будівель на орендованій Товариством Земельній ділянці?", очікуючи отримати на нього вичерпну відповідь, оскільки таким правом його наділяє стаття 90 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість, аналізуючи надану позивачем відповідь, суд дійшов висновку, що вона не є вичерпною та не дає змоги дійти однозначного висновку щодо пов`язаної з ним обставини. Так, позивач надає пояснення з посиланнями на нормативно-правові акти, які жодним чином не відповідають на запитання відповідача щодо можливості здійснення ним забудови на спірній ділянці відповідно до Генерального плану розвитку Києва та приміської зони.

Окрім того, суд враховує, що вказана обставина досліджувалась судами при розгляді справи № 910/6668/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" до Київської міської ради та Пилипчука Віталія Анатолійовича, державного реєстратора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання недійсним та скасування рішення, визнання протиправними дій державного реєстратора.

Так, Північним апеляційним господарським судом в постанові від 20.11.2019 встановлено наступне:

"Крім того, в матеріалах справи міститься акт №419/03 від 05.07.2011, який складено Головним управлінням земельних ресурсів за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким зафіксовано проведення будівельних робіт підрядною організацією (ТОВ «Будівельна компанія «Універсал»), при цьому не було виявлено порушень. Тобто, позивачем було розпочато на виконання умов Договору забудову спірної земельної ділянки.

Більше того, у відповідності до Договору спірна земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню та передана позивачу (ТОВ "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід") з цільовим призначенням - для будівництва, експлуатації та обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу. В той же час, зазначена земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування та частково до території водних об`єктів, що, зокрема, підтверджується листом Комунальної організації "Інститут Генерального плану м.Києва" №15-332 від 26.02.2016. Крім того, в зазначеному листі вказано, що функціональне призначення даної території набере чинності лише після затвердження проекту Генерального плану м.Києва відповідним рішенням відповідача 1 (Київська міська рада), яким змінено функціональне призначення спірної земельної ділянки з території зелених насаджень на рекреаційних закладів. Також, в останньому акцептовано, що подальша розробка проектної документації з освоєння зазначеної земельної ділянки без отримання містобудівних умов та обмежень її забудови при незатвердженому проекті Генерального плану м.Києва є ризиком позивача.

Однак, станом на момент прийняття відповідачем 1 рішення №206/6257 проект Генерального плану м.Києва не був затверджений і як наслідок не внесено зміни щодо функціонального призначення орендованої позивачем земельної ділянки.

З огляду на що, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що фактичне введення збудованого об`єкту в експлуатацію на цій території буде перебувати під загрозою, оскільки будівництво об`єкта передбачає зведення капітальних будівель і споруд.

До того ж, підставою для прийняття рішення про розірвання Договору оренди земельної ділянки стало невиконання позивачем зобов`язань за Договором, а саме умов пункту 8.4 Договору - не здійснення будівництва об`єкта протягом трьох років з моменту державної реєстрації Договору, тобто до 09.09.2008. При цьому, 09.06.2016 на підставі рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №89/9146 між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір про внесення змін до Договору. За таких обставин, прийняте відповідачем 1 рішення не узгоджується з його фактичними діями.

Таким чином, із сукупного аналізу вищевикладеного, матеріалів справи та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність вини позивача у порушенні строків завершення забудови земельної ділянки та, як наслідок, відсутності підстав для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді розірвання договору, оскільки позивачем були вчинені всі необхідні та передбачені законодавством і Договором дії, спрямовані на забудову орендованої земельної, а недотримання визначених п.8.4 Договору строків завершення будівництва сталось не з вини позивача."

За висновком суду, звернення з позовом у даній справі спрямоване, в тому числі, й на переоцінку встановлених в межах справи № 910/6668/19 доказів та обставин. Таким чином, суд вважає питання відповідача №2 закономірним та таким, що нерозривно пов`язане з обставинами, якими прокурор та позивач обґрунтовують необхідність розірвання спірного договору.

Відтак дії позивача щодо неподання витребуваних судом доказів - ненадання відповідей на поставлені відповідачем питання, створюють перешкоди у встановленні судом дійсних обставин справи, а тому не сприяють виконанню завдання господарського судочинства.

Відповідно до п.п. 2, 4, 5 - 7 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Проаналізувавши положення пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі №905/458/21 зазначив про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене Верховний Суд зазначив про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачене, зокрема, цією нормою процесуального права, відноситься до імперативних.

Господарський суд, розглядаючи господарські справи, зобов`язаний вчиняти лише ті процесуальні дії і ухвалювати ті процесуальні рішення, які прямо встановлені процесуальним законом, і не може посилатися на те, що у процесуальному законі відсутня пряма чи "імперативна" заборона на вчинення певної процесуальної дії чи ухвалення певного процесуального рішення у вигляді формулювання, що суд не має права продовжити розгляд справи, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак Верховний Суд дійшов висновку про те, що норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативною, що також означає те, що у разі неподання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Отже, достатньою та самостійною правовою підставою для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, є безпосередньо сам факт неподання позивачем без поважних причин витребуваних судом доказів.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В контексті обставин цієї справи суд вважає, що залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язків з надання відповідей на поставлені відповідачем питання та з подання витребуваних судом доказів не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд. Наведене узгоджується із викладеними вище висновками Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене, оскільки позивач систематично ухилявся від виконання обов`язку з надання відповідей на поставлені іншим учасником справи запитання про обставини, що мають значення для справи, не подав без поважних причин витребувані судом докази, а також не виконував обов`язки, передбачені п.п. 2, 4, 5 - 7 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову прокурора без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Керуючись статтями 226, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортивно-оздоровчий комплекс "Рапід" про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.03.2025

Суддя О.В. Нечай