номер провадження справи 22/11/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 Справа № 908/3401/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/3401/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВТ СТАНДАРТ (вул. Бородінська, буд. 5, кв. 49, м. Запоріжжя, 69096)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТП ТРАНСЕРВІС-1 (вул. Новобудов, буд. 3, кімн. 801, м. Запоріжжя, 69076)

про стягнення 183 949,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

27.12.2024 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла позовна заява (вих. № 26/12-2024 від 26.12.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю ВТ СТАНДАРТ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТП ТРАНСЕРВІС-1 про стягнення 62510,81 грн. основного боргу, 28151,63 грн. інфляційного збільшення, 5447,78 грн. 3% річних, 56584,09 грн. пені, 31255,40 грн. штрафу.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки товару № 01/102 від 01.10.2021.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відзив на позов від відповідача не надійшов.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 27.12.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3401/24 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 02.01.2025 вказану позовну заяву залишено без руху.

07.01.2025 до суду від позивача через систему Електронний суд надійшла заява вих. № б/н від 07.01.2025 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2025 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3401/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала доставлена до електронного кабінету позивача 13.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою в системі Діловодство спеціалізованого суду.

Відповідач не зареєстрував електронний кабінет.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої на запит суду, місцезнаходженням відповідача є: вул. Новобудов, буд. 3, кімн. 801, м. Запоріжжя, 69076.

Ухвала від 13.01.2025, що була надіслана на зазначену адресу відповідача, повернулася до суду без вручення відповідачу в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Іншої адреси місцезнаходження відповідач суду не повідомив.

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Про розгляд справи відповідач також був повідомлений шляхом розміщення 04.02.2025 відповідного оголошення на сайті Судової влади в Україні в мережі Інтернет.

Ухвала суду від 13.01.2025 не була доставлена до електронної скриньки відповідача (повідомлення про помилку), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Телефонограма суду щодо судового розгляду справи відповідачу передана не була в зв`язку з відсутністю зв`язку з абонентом (номер не обслуговується).

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої на запит суду, єдиним засновником та керівником відповідача є Сорока В.А., адресою реєстрації якого є тимчасово окупована територія України: с. Охрімівка Якимівського району Запорізької області. Поштові відділення на цій території не працюють.

Суд вважає, що ним здійснено всі можливі дії для належного повідомлення відповідача щодо судової справи.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності сторін судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення по суті ухвалено судом 13.03.2025.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

01.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ВТ СТАНДАРТ (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТП ТРАНСЕРВІС-1 (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки товару № 01/102, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар металопродукцію (металопрокат), а покупець - прийняти та своєчасно оплатити товар по цінам, у кількості й асортименті, визначених умовами даного договору (п. 1.1).

Відповідно п.п. 2.1, 2.2, поставка товару здійснюється партіями у терміни, погоджені сторонами. Перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття покупцем товару, з оформленням видаткової накладної, підписаної сторонами.

Згідно п.п. 4.1, 4.2, ціна товару узгоджується сторонами по кожній партії товару окремо і зазначається в специфікації або накладній, які є невід`ємною частиною договору. Загальна ціна по договору визначається з суми вартості партій товарів, поставлених постачальником за весь період дії договору.

Згідно п. 6.1, покупець бере на себе зобов`язання сплатити 100% від вартості товару, шляхом передплати замовленої партії товару, але в будь-якому разі не пізніше дати отримання замовленої партії товару. За погодженням сторін допускається відстрочка оплати або оплата частинами.

За умовами п. 8.2 договору, у разі порушення термінів оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, діючої на момент існування заборгованості.

При простроченні оплати за поставлений товар по термінах, визначених умовами даного договору, більш ніж на 20 днів, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості з указаним терміном (пункт 8.4).

Згідно п. 8.5, сторони дійшли згоди, що нарахування та стягнення штрафних санкцій за кожен випадок порушення зобов`язання здійснюється протягом 3 років з моменту, коли відповідне зобов`язання повинно було виконано зобов`язаною стороною (ст. 232 ГК України).

Згідно п. 9.1, договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2022.

За умовами договору поставки позивач передав, а відповідач прийняв товар відповідно видаткової накладної № ВТ-012610 від 26.01.2022 на суму 3342,50 грн., та відповідно видаткової накладної № ВТ-013118 від 31.01.2022 на суму 59167,31 грн., а всього на загальну суму 62509,81 грн.

Позивачем були виписані відповідні рахунки на оплату на суму 3342,50 грн. та на суму 59167,31 грн.

29.11.2024 позивач рекомендованим листом надіслав відповідачу вимогу від 12.11.2024 вих. № 12/11/24 щодо сплати основного боргу в сумі 62509,81 грн., 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу.

Відповідь на вимогу в матеріалах справи відсутня.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Взаємовідносини сторін є господарськими, такими, що виникли на підставі договору поставки, укладеного в письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується передання позивачем відповідачу товару на умовах договору поставки товару № 01/102 від 01.10.2021 на загальну суму 62509,81 грн., який мав бути оплачений за видатковою накладною № ВТ-012610 від 26.01.2022 на суму 3342,50 грн. - 26.01.2022, за видатковою накладною № ВТ-013118 від 31.01.2022 на суму 59167,31 грн. - 31.01.2022.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін (з боку відповідача -директором Сорокою В.А.), підписи яких скріплені круглими печатками Товариств.

Доказів того, що сторонами було досягнуто згоди оплати товару частинами чи з відстрочкою, сторонами суду не надано.

Доказів оплати суми 62509,81 грн. за поставлений товар матеріали справи не містять та сторонами не надані.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача стягується 62509,81 грн. основного боргу. У частині стягнення 01,00 грн. основного боргу судом відмовляється в зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Позивачем заявлено до стягнення 31255,40 грн. штрафу та 56584,09 грн. пені, нарахованої за період з 26.01.2022 по 26.12.2024.

Згідно ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 8.4 договору, при простроченні оплати за поставлений товар по термінах, визначених умовами даного договору, більш ніж на 20 днів, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості з указаним терміном.

Таким чином, штраф становить 31254,91 грн., із розрахунку: 62509,81 грн. (сума заборгованості, оплата якої прострочена більш ніж на 20 днів) * 50% = 31254,91 грн.), яка стягується з відповідача на користь позивача. У стягненні 0,49 грн. штрафу судом відмовляється в зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Позивач помилково розрахував суму штрафу, виходячи з суми 62510,81 грн.

За умовами п. 8.2 договору, у разі порушення термінів оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, діючої на момент існування заборгованості.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати в договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Згідно п. 8.5, сторони дійшли згоди, що нарахування та стягнення штрафних санкцій за кожен випадок порушення зобов`язання здійснюється протягом 3 років з моменту, коли відповідне зобов`язання повинно було виконано зобов`язаною стороною (ст. 232 ГК України).

Відтак, сторонами в договорі визначено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Суд перевірив зроблений позивачем розрахунок пені та визнав його арифметично неправильним, оскільки позивач помилково нарахував пеню, починаючи з дня поставки товару, який за умовами договору є останнім днем оплати.

Пеню за видатковою накладною № ВТ-012610 від 26.01.2022 на суму 3342,50 грн. слід нараховувати з 27.01.2022, за видатковою накладною № ВТ-013118 від 31.01.2022 на суму 59167,31 грн. з 01.02.2022.

Згідно перерахунку суду, пеня на суму 3342,50 грн. за період з 27.01.2022 по 26.12.2024, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, становить 3598,73 грн.; виходячи з 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, становить 3559,76 грн.

Згідно перерахунку суду, пеня на суму 59167,31 грн. за період з 01.02.2022 по 26.12.2024, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, становить 63540,88 грн.; виходячи з 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, становить 62717,35 грн.

Відповідно, загальна сума пені, розрахована виходячи з 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, становить загальну суму 66277,11 грн.

Згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується загальна сума пені в заявленому розмірі 56584,09 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 28151,63 грн. інфляційного збільшення та 5447,78 грн. 3% річних, нарахованих за період з 26.01.2022 по 26.12.2024.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

При розрахунку 3% річних позивачем, так само як і при нарахуванні пені, неправильно визначено початок періоду нарахування.

Згідно перерахунку суду, 3% річних на суму 3342,50 грн. за період з 27.01.2022 по 26.12.2024 становить 292,31 грн.

Згідно перерахунку суду, 3% річних на суму 59167,31 грн. за період з 01.02.2022 по 26.12.2024 становить 5150,05 грн.

Всього загальна сума 3% річних становить 5442,36 грн., яка стягується з відповідача на користь позивача. У стягненні 5,42 грн. 3% річних судом відмовляється в зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Інфляційні втрати на суму 3342,50 грн. та на суму 59167,31 грн. слід нараховувати з лютого 2022 по листопад 2024 (у межах заявленого позивачем періоду).

Розрахунки позивача інфляційних втрат судом перевірені та визнаються арифметично правильними. З відповідача на користь позивача стягується загальна сума 28151,63 грн.

Таким чином, позов у цілому задовольняється судом частково.

6. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у сумі 2422,31 грн. стягується з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТП ТРАНСЕРВІС-1 (вул. Новобудов, буд. 3, кімн. 801, м. Запоріжжя, 69076; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВТ СТАНДАРТ (вул. Бородінська, буд. 5, кв. 49, м. Запоріжжя, 69096; ) 62509 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`ять) грн. 81 коп. основного боргу, 28151 (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 5442 (п`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 36 коп. 3% річних, 56584 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 09 коп. пені, 31254 (тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) грн. 91 коп. штрафу, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 31 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 13 березня 2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко