ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Справа № 910/15584/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Армакс Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод»

про стягнення 12 892, 68 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Армакс Груп» (далі ТОВ «Армакс Груп» / позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі ТОВ «Перший столичний хлібозавод» / відповідач) про стягнення 57 453, 80 грн, з яких: 44 561, 12 грн основного боргу, 6 514, 05 грн пені, 4 994, 04 грн інфляційних втрат та 1 384, 59 грн 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Армакс Груп» посилається на обставини неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 09112023-1 від 09.11.2023 (далі спірний договір) в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.12.2024 у цій справі постановив направити матеріали позовної заяви ТОВ «Армакс Груп» до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» про стягнення заборгованості у розмірі 57 453, 80 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

07.01.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи № 910/15584/24.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом від 07.01.2025, позовну заяву ТОВ «Армакс Груп» до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» передано судді Горбасенку П.В.

Господарський суд Київської області ухвалою від 13.01.2025 у справі № 910/15584/24, зокрема, прийняв позовну заяву ТОВ «Армакс Груп» до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання; встановив строк ТОВ «Перший столичний хлібозавод» протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання у письмовій формі відзиву на позов та додаткових доказів по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відзиву і вказаних доказів іншій стороні; встановив строк ТОВ «Армакс Груп» до 12.02.2025 для надання суду в письмовій формі відповіді на відзив та додаткових доказів у справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відповіді та вказаних доказів іншій стороні.

29.01.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надісланий ТОВ «Перший столичний хлібозавод» через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого судом строку, відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач стверджував про обставини неможливості здійснення своєчасних розрахунків з позивачем в силу об`єктивних причин, які не залежали від ТОВ «Перший столичний хлібозавод», а також про обставини погашення існуючої згідно спірного договору суми боргу, в підтвердження чого долучив до відзиву на позов копію платіжної інструкції № 883 від 27.01.2025.

04.02.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану ТОВ «Армакс Груп» через підсистему «Електронний суд», у встановлений судом строк, відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач підтвердив обставини сплати ТОВ «Перший столичний хлібозавод» основної заборгованості у сумі 44 561, 12 грн згідно договору поставки № 09112023-1 від 09.11.2023 та просив суд:

- закрити провадження в цій справі у відповідній частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України;

- задовольнити позовну заяву ТОВ «Армакс Груп» в частині стягнення штрафних санкцій та виплат згідно ст. 625 Цивільного кодексу України в повному обсязі відповідно до її прохальної частини;

- стягнути з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі на підставі ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у сумі 5 000, 00 грн.

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.02.2025 у справі № 910/15584/24 задовольнив відповідь ТОВ «Армакс Груп» на відзив в частині закриття провадження у справі та закрив провадження у справі № 910/15584/24 за позовом ТОВ «Армакс Груп» до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в частині вимоги про стягнення 44 561, 12 грн основного боргу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх у сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Як випливає з наявної в матеріалах справи копії договору, 09.11.2023 між ТОВ «Армакс Груп» як постачальником та ТОВ «Перший столичний хлібозавод» як покупцем (далі сторони) укладено договір поставки № 09112023-1 (далі договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, поставити та передати у власність покупцеві обладнання або запчастини (далі товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити поставлений товар.

Положеннями пп. 1.3, 2.1, 2.5, 4.1, 5.1, 5.4, 8.1, 8.2 договору поставки визначено, що асортимент, характеристики, кількість, ціна, умови поставки товару визначається в підписаних сторонами специфікаціях (додатках) до договору. Належно оформлені, підписані обома сторонами специфікації (додатки) є невід`ємною частиною договору.

Термін поставки товару визначається в підписаних сторонами специфікаціях (додатках) до даного договору.

Право власності на товар переходить до покупця в момент одержання покупцем від постачальника товару, на підставі видаткової накладної.

Вартість товару та порядок здійснення платежів визначається відповідно до підписаних сторонами специфікацій (додатків) до договору.

За невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, що передбачені чинним законодавством України та цим договором.

За порушення порядку розрахунків за поставлений товар (при відстрочці платежу), покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення та інші санкції, передбачені законодавством України.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2023 року включно, але у будь-якому випадку - до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності виконати всі умови договору належним чином та за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Відповідно до пп. 2, 4, 7 додатка № 1 (специфікації) до договору поставки № 09112023-1 від 09.11.2023 сторони погодили, що:

- загальна вартість товару, що поставляється за цим додатком № 1 становить 44 561, 12 грн;

- строк поставки товару 5 робочих днів з моменту підписання договору та специфікації сторонами;

- покупець оплачує товар протягом 15 робочих днів після отримання товару та підписання видаткової накладної.

Копія додатка № 1 (специфікації) до договору поставки № 09112023-1 від 09.11.2023 наявна в матеріалах цієї справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору поставки відповідачу поставлено товар загальною вартістю 44 561, 12 грн, в підтвердження чого надав копію підписаної постачальником та покупцем видаткової накладної № 1311-27 від 13.11.2023 на суму 44 561, 12 грн.

Також, як зауважило ТОВ «Армакс Груп», з метою позасудового врегулювання спору, 22.10.2024 останнім на адресу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» направлявся лист № 22/10-2024-2, згідно якого позивач повідомляв відповідача про стан заборгованості, яка склала 44 561, 12 грн, вимагав негайно її погасити та наголошував ТОВ «Перший столичний хлібозавод» про те, що у разі несплати позивач буде вимушений передати справу до суду. Копія означеного листа наявна в матеріалах справи.

Утім, за доводами позивача, ТОВ «Перший столичний хлібозавод» своїх зобов`язань зі сплати вартості поставленого товару не виконало, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на дату звернення із цим позовом до суду заборгованість склала 44 561, 12 грн.

Зі свого боку відповідач, заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, наголосив на тому, що прострочення ним оплати за спірним договором відбулося в період військової агресії, введення на території України воєнного стану, тобто не з вини останнього. У зв`язку з чим, посилаючись на офіційний узагальнюючий лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 як на підтвердження наявності у країні форс-мажорних обставин, ТОВ «Перший столичний хлібозавод» просило суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В частині ж стягнення основного боргу згідно спірного договору у розмірі 44 561, 12 грн відповідач зазначив про обставини його погашення, в підтвердження чого долучив до відзиву на позов копію платіжної інструкції № 883 від 27.01.2025.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, і з договорів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, ст. 629 ЦК України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що підписання, відтак укладення, відповідачем договору поставки свідчить про його погодження з умовами цього договору та породжує для нього обов`язок із його виконання.

Приписами ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 265 ГК України унормовано, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 655, ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Водночас ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що про передачу та прийняття поставленого позивачем товару за договором поставки свідчить проставлений без будь-яких заперечень щодо кількості та / або якості товару підпис покупця на видатковій накладній № 1311-27 від 13.11.2023, що, відповідно, породжує для ТОВ «Перший столичний хлібозавод» обов`язок по сплаті вартості такого товару у визначений п. 4.1 договору поставки та п. 7 додатка № 1 (специфікації) до цього договору строк протягом 15 робочих днів після отримання товару та підписання видаткової накладної, тобто до 04.12.2023.

Згідно із ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач покладений на нього договором обов`язок щодо сплати у передбачені строки вартості поставленого позивачем товару на загальну суму 44 561, 12 грн не виконав, заявлена позивачем сума основного боргу є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Поряд з тим приписи ч. 1, 3 ст. 13, ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 76-79, ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) презюмують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З долученої до матеріалів означеної справи копії платіжної інструкції № 883 від 27.01.2025 на суму 44 561, 12 грн випливає, що після того як ТОВ «Армакс Груп» звернулося до суду з позовом у цій справі ТОВ «Перший столичний хлібозавод» здійснило повну оплату заборгованості у розмірі 44 561, 12 грн.

Відтак, враховуючи оплату відповідачем суми основного боргу у розмірі 44 561, 12 грн після звернення позивача з цим позовом до суду, Господарський суд Київської області ухвалою від 06.02.2025 закрив провадження у справі № 910/15584/24 за позовом ТОВ «Армакс Груп» до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в частині вимоги про стягнення 44 561, 12 грн основного боргу за відсутності предмета спору між сторонами.

Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» 6 514, 05 грн пені, нарахованої:

- за період з 05.12.2023 по 14.12.2023 на суму боргу 44 561, 12 грн;

- за період з 15.12.2023 по 31.12.2023 на суму боргу 44 561, 12 грн;

- за період з 01.01.2024 по 14.03.2024 на суму боргу 44 561, 12 грн;

- за період з 15.03.2024 по 25.04.2024 на суму боргу 44 561, 12 грн;

- за період з 26.04.2024 по 04.06.2024 на суму боргу 44 561, 12 грн.

Приписами ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як було зазначено судом раніше, відповідно до п. 5.4 договору поставки за порушення порядку розрахунків за поставлений товар (при відстрочці платежу), покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення та інші санкції, передбачені законодавством України.

Враховуючи те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач неналежно виконав зобов`язання за договором поставки в частині своєчасної оплати поставленого товару та те, що вказане зобов`язання виникло у ТОВ «Перший столичний хлібозавод» під час дії спірного договору, суд вважає за доцільне застосувати до відповідача передбачену договором відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату вартості поставленого товару, оскільки така штрафна санкція спрямована передусім на компенсацію ТОВ «Армакс Груп» майнових втрат, яких воно зазнало внаслідок несвоєчасного здійснення з останнім розрахунку з боку відповідача.

Відтак, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені в межах вказаних позивачем періодів та сум, з урахуванням зазначених умов договору, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Армакс Груп» в частині стягнення з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» пені у розмірі 6 514, 05 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» 4 994, 04 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з грудня 2023 року по листопад 2024 року на суму боргу 44 561, 12 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.

Перевіривши наданий ТОВ «Армакс Груп» розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що він є арифметично правильним, зробленим відповідно до приписів чинного законодавства та умов спірного договору, у зв`язку чим вимогу позивача про стягнення з відповідача 4 994, 04 грн інфляційних втрат належить задовольнити повністю.

До того ж, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» 1 384, 59 грн 3 % річних, нарахованих за видатковою накладною № 1311-27 від 13.11.2023 за період з 05.12.2023 по 17.12.2024 на суму боргу 44 561, 12 грн.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних в межах вказаного позивачем періоду, з урахуванням зазначених умов спірного договору, законодавчих приписів, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Армакс Груп» також в частині стягнення з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» 3 % річних у розмірі 1 384, 59 грн.

Стосовно ж посилань відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 як на підставу несвоєчасного виконання зобов`язання за договором поставки та засвідчення форс-мажорних обставин, зокрема, введення в країні воєнного стану, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями пп. 6.1-6.4, 6.9 договору поставки визначено, що сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому договорі за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим договором порядку.

Під форс-мажорними обставинами у цьому договорі розуміються випадок та непереборна сила.

Під непереборною силою у цьому договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо сторін характеру, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна, за умови вжиття звичайних для цього заходів, передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, громадські хвилювання, прояви тероризму, масові страйки та локаути, бойкоти тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню.

Настання обставин непереборної сили має бути засвідчено сертифікатом Торгово-промислової палати України. Сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана із урахуванням можливостей технічних засобів миттєвого зв`язку та характеру існуючих перешкод повідомити іншу сторону не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту їх виникнення.

Враховуючи, що договір укладено в період дії воєнного стану, що за своєю суттю є форс-мажорною обставиною, сторони погоджуються, що це не є підставою для невиконання або неналежного виконання умов договору та сторони підтверджують, що на день укладення цього договору не перебувають під дією таких обставин, що перешкоджали б їм виконати свої обов`язки за цим договором.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 дійшов висновку про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

В порушення приписів пп. 6.1-6.4, 6.9 договору поставки відповідачем не долучено до матеріалів справи сертифіката Торгово-промислової палати України на підтвердження факту існування форс-мажорних обставин, що унеможливили виконання саме умов спірного договору, як і не долучено доказів повідомлення позивача в 2-денний термін про настання таких обставин з подальшим підтвердженням факту існування форс-мажорних обставин відповідним сертифікатом, у зв`язку з чим ТОВ «Перший столичний хлібозавод» позбавлене права посилатися на вказані обставини як на підставу звільнення його від відповідальності за невиконання обов`язків за відповідним договором.

Відтак лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, опублікований на офіційному вебсайті цього органу, не засвідчує настання для відповідача форс-мажорних обставин за договором поставки, а отже, не є належною підставою для звільнення його від відповідальності за порушення умов виконання договірних зобов`язань, оскільки не є конкретизованим щодо обставин справи та предмету спору, з огляду на що викладені ТОВ «Перший столичний хлібозавод» у відзиві на позов доводи про дію форс-мажорних обставин судом до уваги не приймаються.

В розрізі викладеного суд звертає увагу відповідача на те, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, а тому в будь-якому випадку сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи, а кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Також суд бере до уваги те, що як укладення спірного договору, так і поставка товару згідно видаткової накладної № 1311-27 від 13.11.2023 на суму 44 561, 12 грн мали місце після введення в країні воєнного стану, що свідчить про те, що відповідач повинен був усвідомлювати наслідки своєї господарської діяльності та ризики невиконання договірних зобов`язань.

Поряд з тим з поданої ТОВ «Армакс Груп» позовної заяви випливає, що позивач просив суд стягнути з відповідача також 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123, ч. 1-3 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як випливає із наявної в матеріалах справи копії договору, 16.05.2024 між Адвокатським бюро «Віктора Хом`яка» (далі адвокатське бюро) та ТОВ «Армакс Груп» (далі клієнт) укладено договір № 13 про надання правничої допомоги (далі договір), відповідно до пп. 1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.3, 4.4, 4.6, 6.1 якого адвокатське бюро, на підставі доручення клієнта, бере на себе зобов`язання з надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Адвокатське бюро, для виконання доручення клієнта, бере на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги:

- представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами без будь-яких обмежень повноважень адвокатів, які здійснюють таке представництво, з усіма правами відповідно до норм, Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України з процедур банкрутства, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про Конституційний суд України», у тому числі з правом відмови від позову, зміни предмета позову, збільшення та зменшення розміру позовних вимог, оскарження рішення суду та інших процесуальних документів (ухвал, постанов), подачі виконавчого документа до стягнення, виконання рішень;

- учасник адвокатського бюро та / або адвокати, (виступаючи як захисники), здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників), у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Митним кодексом України;

- складає заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру;

- інших видів правничої допомоги відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також іншої правничої допомоги, яка не заборонена законом.

Клієнт бере на себе зобов`язання, зокрема, оплачувати правничу допомогу відповідно до умов розділу 4 договору.

Правничу допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях, за ставкою 4 000, 00 грн за кожну годину роботи адвоката, шляхом повної попередньої оплати.

Оплата правничої допомоги згідно з п. 4.1 даного договору здійснюється на підставі рахунків адвокатського бюро шляхом повної попередньої протягом 5 днів з моменту отримання рахунку на оплату.

За результатами надання правничої допомоги складається акт наданих послуг, надалі акт, що підписується сторонами. Акт передається безпосередньо клієнту або направляється поштою або електронною поштою чи іншими способами.

Оплата за надану правничу допомогу, вказана в п. 4.1 цього договору або визначена додатковою угодою до даного договору, є гонораром адвокатського бюро за надання правничої допомоги та поверненню не підлягає.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2026.

Також позивачем долучено до матеріалів справи копію акта наданих послуг № 46 від 23.12.2024, згідно якого зазначено, що адвокатським бюро було надано ТОВ «Армакс Груп» правничу допомогу у вигляді підготовки позовної заяви про стягнення з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» заборгованості по договору поставки № 09112023-1 від 09.11.2024 (справа № 910/15584/24) із кількістю витраченого на неї часу 1, 25 год та загальною вартістю 5 000, 00 грн.

Додатково на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивач надав належним чином засвідчені копії: рахунку на оплату № 46 від 23.12.2024, платіжної інструкції № 400293 від 23.12.2024, довіреності на справи господарського судочинства б/н від 30.01.2025, а також ордера серії АІ № 1772766 від 17.12.2024.

За змістом ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з тим таке зменшення розміру витрат на правничу допомогу є не обов`язком, а правом суду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно пп. 1, 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У розумінні положень зазначених вище норм зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи те, що відповідачем у цій справі не заявлено про неспівмірність витрат позивача на оплату послуг адвокатського бюро та, відповідно, не надано жодних доказів на підтвердження невідповідності розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги фактично наданим адвокатським бюро послугам, тоді як втручання суду у договірні відносини між адвокатським бюро та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови, зокрема, наявності відповідних заперечень, у суду відсутні підстави для зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, дослідивши подані позивачем докази понесених витрат на професійну правову допомогу, беручи до уваги зазначені норми законодавства, зокрема положення ч. 4 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позовних вимог ТОВ «Армакс Груп», а також складність спору у цій справі, підготовку та подання до суду позивачем позовної заяви, її значення для спору, суд дійшов висновку, що співмірними, пропорційними та необхідно розумними під час розгляду цієї справи є витрати ТОВ «Армакс Груп» на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

З огляду зазначеного, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн покладаються судом на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що після закриття провадження у справі № 910/15584/24 в частині вимоги про стягнення 44 561, 12 грн основного боргу, ціна позову у справі становить 12 892, 68 грн, за яку передбачена сплата судового збору у мінімальному встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі 2 422, 40 грн (з урахуванням подання позову в електронній формі через підсистему «Електронний суд», внаслідок чого має застосовуватись коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), а також те, що позовні вимоги ТОВ «Армакс Груп» судом задоволені повністю, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн також покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (вул. Соборна, буд. 85, с. Нові Петрівці, Вишгородський р-н, Київська обл., 07354, ідентифікаційний код 31484879) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Армакс Груп» (вул. Здолбунівська, буд. 7-Г, м. Київ, 02081, ідентифікаційний код 40231499):

- 6 514 (шість тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 05 коп. пені;

- 4 994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 04 коп. інфляційних втрат;

- 1 384 (одну тисячу триста вісімдесят чотири) грн 59 коп. 3 % річних;

- 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору;

- 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 13.03.2025.

Суддя П.В.Горбасенко