ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 Справа № 917/2244/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 29005, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 12, поверх 8, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава», 36008, м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 1, ,

про cтягнення 183 487,00 грн,

Секретар судового засідання: Гуйван Д.П.

Представники сторін: згідно протоколу.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава» про cтягнення 183 487,00 грн пені за невиконання рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від №72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.12.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 21.01.2025 р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18.02.2025 р.

18.02.2025 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав рішення Антимонопольного комітету України в частині сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а тому зобов`язаний сплатити пеню у встановленому законом розмірі.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Копії ухвал господарського суду про відкладення підготовчого засідання від 21.01.2025 р. та про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 18.02.2025 р., що були направлені на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 36008, м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 1, були повернуті до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвали суду у даній справі направлялись на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, він вважається таким, що повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи. Крім того, ухвали суду були своєчасно розміщені судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Також згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, враховуючи що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

Рішенням адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21 (а.с. 27-45) за вчинення порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава» накладено штраф у розмірі 183 487,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Копія рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21, направлена на адресу відповідача листом № 72-02/639е від 23.04.2024 р. (а.с. 18), була повернута позивачу з відміткою відділення поштового зв`язку на довідці про причини повернення/досилання ф.20 (а.с. 17) «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 1 статті 56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» також визначено, що у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок:

відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації);

відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, -

рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

У зв`язку з неможливістю вручення відповідачу рішення №72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21 у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 30.05.2024 р. № 110 (7770) було опубліковано повідомлення про прийняття адміністративною колегією Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вищезазначеного рішення.

Таким чином, рішення № 72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21 вважається врученим відповідачу 11.06.2024 року.

Позивач вказує, що відповідач штраф у встановленому рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21 розмірі не сплатив, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава» 183 487,00 грн пені за невиконання рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від №72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21, лист № 72-02/639е від 23.04.2024 р., довідка про причини повернення/досилання ф.20, копія витягу з газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 30.05.2024 р. № 110 (7770) та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як зазначено вище, рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 72/27-р/к від 29.04.2024 р. у справі № 72/24-21 вважається врученим відповідачу 11.06.2024 року. Вказане рішення не було оскаржене у встановленому законом порядку, а отже, є чинним та обов`язковим до виконання відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

Докази сплати відповідачем встановленого у вказаному рішенні штрафу в розмірі 183 487,00 грн в матеріалах справи відсутні.

У частині 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вказано, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 7 ст. 56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

З дотриманням зазначених норм Південно-Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України розраховано розмір пені, який складає 183 487,00 грн.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в даній справі в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава» (36008, м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 1, ) та зарахувати в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у м. Хмельницькому, , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок UA0022775, код класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106) 183 487,00 грн пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аіс-Полтава» (36008, м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 1, ) на користь Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 29005, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 12, поверх 8, ) судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ГПК України.

Повне рішення складено 20.03.2025 р.

Суддя О.С. Мацко