ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3757/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання В.М. Просяник,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: В.С. Єгоров

від відповідача за первісним позовом: Є.С. Юциков

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 (суддя В.С. Петров, м.Одеса, повний текст складено 20.12.2024)

у справі №916/3757/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР»

про стягнення заборгованості в загальному розмірі 799619,75 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Коротка історія справи. Короткий зміст позовних вимог

27.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 799619,75 грн, у тому числі: 503531,54 грн основного боргу, 63118,92 грн пені, 38068,05 грн 3% річних та 194901,24 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» послалось на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» умов типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015, в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ за період з 05.11.2021 по 18.11.2021, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню за період з 01.01.2022 по 30.06.2022, 3% річних за період з 01.01.2022 по 30.06.2024 та інфляційні втрати з 01.01.2022 по 30.06.2024 у зазначеному вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2024 вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3757/24.

18.09.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити списання кредиторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року, з ресурсу постачальника «останньої надії» в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

Мотивуючи зустрічний позов, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» зазначило, що воно здійснило оплату вартості газу, спожитого у листопаді 2021 року, за граничною ціною, встановленою для побутових споживачів, а саме, на рівні 7,96 грн за 1 куб. метр відповідно до пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102), оскільки не веде господарську діяльність з виробництва теплової енергії у розумінні Закону України «Про теплопостачання», автономна котельня призначена лише для обслуговування мешканців багатоквартирних будинків, які знаходяться в управлінні позивача за зустрічним позовом, і останній у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» лише представляє спільні інтереси мешканців побутових споживачів.

У зв`язку із набранням чинності Законом України від 29.07.2022 № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» лист від 11.11.2022 №11.11-01 з проханням здійснити списання кредиторської заборгованості відповідно до вимог вказаного Закону.

Натомість відповідач за зустрічним позовом ухиляється від виконання господарського зобов`язання, яке виникло безпосередньо із Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а саме щодо списання кредиторської заборгованості позивача за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії» в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2024 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/3757/24 за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст рішення Господарського суду Одеської області

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.11.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 2164,91 грн інфляційних втрат, 410,63 грн 3 % річних, 1,37 грн пені та витрати на сплату судового збору в розмірі 30,92 грн.

Відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» в частині стягнення 607459,77 грн суми основного боргу, 76114,51 грн пені, 45509,68 грн 3 % річних, 232963,64 грн інфляційних втрат.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити списання кредиторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА РП» витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 503531,54 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за первісним позовом сплачено суму основного боргу в повному обсязі у розмірі 139698,00 грн за тарифом для побутових споживачів, а саме: 7,96 грн за 1 куб.м, встановленим постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. №1236», а відтак, заборгованість за спожитий природний газ у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» відсутня.

Водночас місцевий господарський суд, встановивши, що відповідач за первісним позовом, з огляду на умови пункту 4.4. типового договору, повинен був сплатити вартість поставленого газу до 31.12.2021, а фактично сплатив 31.01.2022, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» 3% річних, іфляційних втрат та пені. Здійснивши власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 30.01.2022, виходячи із суми заборгованості у розмірі 139698,00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог в цій частині.

Рішення про задоволення зустрічного позову місцевий господарський суд мотивував тим, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» за спожитий у листопаді 2021 року природний газ в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною, що перевищує 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних, має бути списана на підставі абзацу 3 пункту 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» є уповноваженою від співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м.Одеса, Гагарінське плато, 9, особою, що забезпечувала мешканців будинку тепловою енергією з дахової котельні та споживала природній газ за вказаною адресою для забезпечення потреб побутових споживачів мешканців.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 у даній справі скасувати; ухвалити нове рішення, яким первісні позовні вимоги про стягнення 503531,54 грн основного боргу, 62699,83 грн пені, 37723,59 грн 3% річних та 193085,17 грн інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено судом, задовольнити; у задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ціна природного газу, який постачався відповідачу за первісним позовом з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на підставі типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», визначається відповідно до приписів абзацу 3 частини першої Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 29.07.2022 №2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», і що відповідач за первісним позовом є побутовим споживачем у розумінні Закону України «Про ринок природного газу», адже споживачем за типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР», яке віднесено Оператором ГРМ до категорії виробників теплової енергії (теплогенеруюча організація), а також оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» є юридичною особою, останнє не може вважатися побутовим споживачем у розумінні Закону України «Про ринок природного газу».

Позиція відповідача за первісним позовом щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР», погоджуючись з мотивами оскаржуваного рішення суду, просило залишити його без змін, а у задоволенні апеляційної скарги - відмовити, посилаючись на її безпідставність.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 30.12.2024 за вх.№4927/24.

Згідно із протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024, автоматизований розподіл не відбувся у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 у справі №916/3757/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3757/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

23.01.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 у справі №916/3757/24. Встановлено учасникам справи строк до 11.02.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Також вказаною ухвалою від 28.01.2025 призначено розгляд апеляційної скарги на 18.03.2025 о 10:00 год.

17.02.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу (вх.№694/25 від 17.02.2025).

Одночасно відповідачем за первісним позовом заявлено клопотання про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.03.2025, було порушено питання щодо заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» клопотання про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розглядаючи заявлене клопотання, колегія суддів виходила з такого.

Згідно із частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Колегією суддів встановлено, що відзив на апеляційну скаргу відповідачем за первісним позовом сформовано та надіслано до суду 17.02.2025, тоді як ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 встановлено відповідачу за первісним позовом строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 11.02.2025. Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» пропущено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу мотивоване тим, що його представник адвокат Юциков Є.С. з 03.02.2025 по 13.02.2025 знаходився на лікарняному, що підтверджується довідкою про хворобу з медичної установи, у зв`язку з чим не мав змоги подати відзив на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом, а також заяву про продовження даного строку.

Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Колегія суддів, визнавши причини неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» відзиву на апеляційну скаргу у встановлений строк поважними, з метою повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи, а також зважаючи на те, що період пропуску вчинення відповідної процесуальної дії є незначним, керуючись частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 18.03.2025, продовжила Товариству з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до фактичної дати його подання.

У судовому засіданні 18.03.2025, яке за клопотанням сторін проводилось в режимі відеоконференції, представники надали усні пояснення, відповідно до яких підтримали свої правові позиції у справі.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу на три роки як переможця конкурсу.

Згідно пункту 26 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»:

-оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

-споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2)забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем за первісним позовом у спірний період, автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

ЕІС-код споживача природного газу 56XQ000015CWLC00W належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією форми №10 (інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»).

Листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-24-2434 від 19.02.2024 проінформовано, що споживач з ЕІС кодом 56XQ000015CWLC00W (Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР»), зокрема, у період з 20.10.2021 по 18.11.2021 був закріплений за постачальником «останньої надії» - Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

До вказаного листа оператором ГТС надано інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ000015CWLC00W в реєстрі споживачів постачальників, відповідно до якої, зокрема, у період з 05.11.2021 по 18.11.2021 відібрано 17550,00 куб.м природного газу.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» у період з 05.11.2021 по 18.11.2021 додатково підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015 було затверджено типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - типовий договір) та передбачено, що суб`єкти господарювання, визначені Кабінетом Міністрів України як постачальники, які не мають права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (постачальники «останньої надії»), оформлюють свої договірні відносини зі споживачами на підставі типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Відповідно до умов типового договору:

-цей типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» (далі - постачальник) (пункт 1.1.);

-умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України (пункт 1.2.);

-цей договір є договором приєднання. При укладенні цього договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти постачальника та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 1.3.);

-за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1.);

-обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів) (пункт 2.2.);

-постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 3.1.);

-підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання (пункт 3.2.);

-період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (пункт 3.3.);

-постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті (пункт 4.1.);

-об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (пункт 4.2.);

-постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3.);

-споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (пункт 4.4.);

-у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (пункт 4.5.);

-споживач має право: отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі; безоплатно отримувати всю інформацію стосовно прав та обов`язків його та постачальника та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та цього договору; безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та законодавством порядку; вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку; оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії постачальника, що порушують права споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим договором (підпункти 1 - 3, 6, 8 - 9 пункту 5.1.);

-споживач зобов`язується: забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; протягом 5 робочих днів повідомляти постачальника про всі зміни персоніфікованих даних (підпункти 1, 3, 4 пункту 5.2.);

-постачальник має право: отримувати від споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством; мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим договором (підпункти 1, 3, 7 пункту 6.1.);

-постачальник зобов`язується: забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим договором; обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природній газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених правилами постачання та цим договором; протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача (підпункти 1, 3, 4 пункту 6.2.);

-постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ/Оператора ГТС з дорученням про відключення споживача від газорозподільної системи/газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) виключно у випадку порушення споживачем строків оплати за цим договором (пункт 7.1.);

-за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 8.1.);

-договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (пункт 11.1);

-протягом строку дії договору споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС). Якщо споживач бажає в інших випадках відмовитися від договору, він має право розірвати його без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику шляхом надання йому одностороннього повідомлення щонайменше за три дні до дати розірвання (пункт 11.3.);

-усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг, усі документи і повідомлення за цим договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа (пункт 11.5).

Із наданого позивачем екземпляру типового договору вбачається, що даний договір підписаний і скріплений печатками сторін.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

У цій справі спірним є період з 05.11.2021 по 18.11.2021.

В матеріалах справи міститься акт №21143 приймання - передачі природного газу від 30.11.2021, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» поставлено у листопаді 2021 відповідачу природний газ в обсязі 17,55000 тис.м.куб. на загальну суму 643491,02 грн; коригуючий акт №29015 від 23.12.2021 до акту приймання - передачі природного газу №21143 від 30.11.2021 (відкоригована сума послуги з транспортування природного газу на загальну суму -261,48 грн); рахунок на оплату (природний газ) №30358 від 10.12.2021 за період з 1 по 30 листопада 2021 року на загальну суму 643491,02 грн за природний газ в об`ємі 17550,00 м.куб. Акти підписані лише з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Зазначені вище акти і рахунки були направлені засобами поштового зв`язку на юридичну адресу відповідача, про що свідчать наявні в матеріалах справи роздруківки списків згрупованих відправлень від 12.12.2021, 12.01.2022 та відповідні фіскальні чеки АТ «Укрпошта».

Також в матеріалах справи наявні роздруківки з офіційного веб-сайту Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» щодо архіву цін ПОН для непобутових споживачів, зокрема за листопад 2021 року.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 14.02.2024 №16/2-09/17033/2024 за період з 01.01.2021 до 13.02.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надійшли кошти у загальній сумі 139698,00 грн.

При цьому в матеріалах справи міститься платіжне доручення №2628 від 31.01.2022, за яким Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» грошові кошти у сумі 139698,00 грн з призначенням платежу: оплата за природний газ з розрахунку 7,96 грн за 1 куб. метр.

Таким чином, позивач зазначає, що в період з 05.11.2021 по 18.11.2021 він поставив відповідачу природний газ в об`ємі 17550,00 м.куб. на загальну суму 643229,54 грн, однак відповідачем за цей період споживання газ сплачено лише частково, у сумі 139698,00 грн, а відтак, у відповідача сформувалась заборгованість за спожитий природний газ на загальну суму 503531,54 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» з вимогою №119/4.1.2-38611-2023 від 27.09.2023 щодо сплати заборгованості за природний газ в сумі 503531,54 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, позивачем було нараховано відповідачу 3 % річних у розмірі 38068,05 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2024, інфляційні втрати у розмірі 194901,24 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2024 та пеню в розмірі 63118,92 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022.

Отже, посилаючись на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» своїх зобов`язань за договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом .

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» звернулось до місцевого господарського суду із зустрічним позовом.

Позивач за зустрічним позовом наголошує, що він здійснив оплату вартості газу, спожитого у листопаді 2021 року, за граничною ціною, встановленою для побутових споживачів - на рівні 7,96 грн за 1 куб. метр, відповідно до пункту 41-7 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102), оскільки не веде господарську діяльність з виробництва теплової енергії у розумінні Закону України «Про теплопостачання», автономна котельня призначена лише для обслуговування мешканців багатоквартирного будинку, які знаходяться в управлінні позивача за зустрічним позовом, а останній лише представляє спільні інтереси мешканців побутових споживачів у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Проте Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» наполяє на визначені ринкової ціни природного газу, спожитого позивачем за зустрічним у листопаді 2021 року, яка варіюється від 27,019 грн до 37,023 грн за куб.м. без ПДВ.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що оскільки така ціна за природний газ є абсолютно непід`ємною для співвласників багатоквартирного будинку, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР», інших управителів житла, кооперативів та ОСББ було спрямовано чимало звернень на адресу органів влади. В результаті розгляду зазначених звернень, за сприяння Громадської спілки «Асоціації управителів житла», Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Верховною Радою України був прийнятий Закон України від 29.07.2022 №2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон №2479-ІХ), який набув чинності 19.08.2022.

Позивач за зустрічним позовом звертає увагу, що відповідно до абзацу 3 частини першої Прикінцевих та перехідних положень Закону №2479-ІХ непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

За посиланнями позивача за зустрічним позовом, він є управителем багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в інтересах співвласників даного будинку уклав договір з ПОН про постачання природного газу для роботи газової дахової котельні для забезпечення потреб співвласників.

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого протоколом від 02.01.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» обрано управителем даного багатоквартирного будинку.

На підставі вказаного рішення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладено типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02.01.2020.

У зв`язку із набранням чинності 18.08.2022 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», позивач за зустрічним позовом направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» лист від 11.11.2022 №11.11-01 з проханням здійснити списання кредиторської заборгованості відповідно до вимог цього Закону.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» листом від 24.11.2022 №119/07-20380-2022, у відповідь на лист від 11.11.2022 №11.11-01, повідомило позивача за зустрічним позовом про те, що питання списання кредиторської заборгованості споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», зокрема, управителів багатоквартирних будинків, в обліку постачальника «останньої надії», в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі грн за 1000 метрів кубічних за період жовтня - листопада 2021 року, відповідно до внутрішньо локальних актів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке є одним із підприємств Групи Нафтогаз, потребує прийняття додаткових корпоративних рішень та наразі перебуває на розгляді та стадії завершення. Після підготовки всіх необхідних документів, проведення списання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надасть відповідні підтверджуючі документи. Проте замість цього, як вказує позивач за зустрічним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області із первісним позовом у даній справі про стягнення з нього заборгованості за природний газ, спожитий в листопаді 2021 року за ринковою ціною.

У зв`язку з тим, що ПОН, не виконавши вимоги Закону № 2479-IX, розпочав позовну діяльність про стягнення заборгованості за природний газ, спожитий в тому числі в листопаді 2021 року, Асоціації управителів житла та інші ОСББ звернулись до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо недобросовісної поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як учасника господарсько-правових відносин та невиконання ним вимог частини 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2479-IX.

Зазначене питання було розглянуте на нараді Міністерства та за результатами розгляду 14.03.2024 перший заступник Міністра Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України Василь Шкураков звернувся на адресу Голови правління акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Олексія Чернишова з листом № 3564/25/14-24 щодо врегулювання заборгованості учасників Асоціації управителів житла перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до вимог Закону України від 29.07.2022 № 2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування».

Однак до теперішнього часу вимоги Закону 2479-ІХ відповідач за зустрічним позовом не виконав.

Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» ухиляється від виконання господарського зобов`язання, яке виникло безпосередньо із Закону №2479-ІХ, а саме, щодо списання кредиторської заборгованості позивачу за зустрічним позовом за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії» в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог та відмови у стягненні 503531,54 грн основного боргу, 62699,83 грн пені, 37723,59 грн 3% річних та 193085,17 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 55 Господарського кодексу України відносить до суб`єктів господарювання осіб, які здійснюють господарську діяльність.

Під господарською діяльністю за визначенням, передбаченим у статті 3 Господарського кодексу України, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. При цьому зазначається, що діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформленим протоколом від 02.01.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» обрано управителем даного багатоквартирного будинку.

На підставі вказаного рішення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» (управителем) та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладено типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02.01.2020у, відповідно до пункту 1 якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» є управителем багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» лише представляє спільні інтереси співвласників даного багатоквартирного будинку для забезпечення опаленням їх приміщень.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що теплова енергія, в яку перетворює природний газ дахова котельня у будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , призначена не для реалізації, а виключно для забезпечення потреб мешканців багатоквартирного будинку в опаленні житлових приміщень та гарячій воді.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» фактично задовольняє зазначені потреби побутових споживачів самостійно шляхом самозабезпечення і у відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальником «останньої надії» за договором) виступає колективним споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку.

Аналіз зазначених норм чинного законодавства та встановлені у справі обставини свідчать, що за метою придбання природного газу та характером діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» прирівнюється до побутового споживача, визначення якого міститься у пункті 23 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме, побутовий споживач - це фізична особа, яка придбає природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII (зі змінами) захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної системи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 і від 09.12.2020 №1236» переможець конкурсу погоджується, що він як постачальник «останньої надії» буде здійснювати постачання природного газу з 01 жовтня по 30 листопада 2021 для побутових споживачів за ціною, що не може перевищувати 7,96 гривні за 1 куб.м. з урахуванням податку на додану вартість.

19.08.2022 набрав чинності Закон України від 29.07.2022 №2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування». Вказаний Закон визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування.

При цьому, абзацом 3 пункту 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 29.07.2022 №2479-ІХ, визначено, що непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника «останньої надії», підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» за спожитий у листопаді 2021 року природний газ в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних, має бути списана, оскільки, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» є уповноваженою від співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, Гагарінське плато, 9, на підставі договору, особою, що забезпечувала мешканців будинку тепловою енергією з дахової котельні та що споживала природний газ за вказаною адресою, для забезпечення потреб побутових споживачів мешканців.

Так, відповідно даних інформаційної платформи Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» відповідачем протягом періоду з 05.11.2021 по 18.11.2021 було спожито природний газ в обсязі 17550 куб.м.

При цьому 31.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» перераховано на рахунок позивача за первісним позовом грошові кошти у розмірі 139698,00грн (17550 куб.м х 7,96 грн. за 1 куб.м), що підтверджується платіжним дорученням №2628 від 31.01.2022.

Враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» вартості спожитого природного газу за тарифом для побутових споживачів 7,96грн за 1 куб.м, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що будь-яка інша заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» перед позивачем за первісним позовом за спірний період згідно з вимогами Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 29.07.2022 №2479-ІХ має бути списана.

З огляду на викладене, колегією суддів відхиляються доводи скаржника про відсутність у позивача за первісним позовом правових підстав для здійснення списання заборгованості за спожитий природний газ.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР», згідно норм чинного законодавства, сприяє отриманню співвласниками багатоквартирного будинку комунальних послуг, зокрема газу. Цей газ постачається у багатоквартирний будинок виключно задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема, роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників.

А отже, теплова енергія, в яку перетворює природний газ дахова котельня у житловому комплексі відповідача за зустрічним позовом, призначена не для реалізації, а виключно для забезпечення потреб його мешканців в опаленні приміщень. При цьому позивач за первісним позовом ніяким чином не спростував суду належними доказами у справі наявність у відповідача за зустрічним позовом такої теплової котельної.

Таким чином, оскільки колегією суддів встановлено обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відповідно до абзацу 3 частини першої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», здійснити списання кредиторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року, з ресурсу постачальника «останньої надії» в обліку такого постачальника в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тисячі гривень за 1000 метрів кубічних, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» заборгованості за спожитий у листопаді 2021 року природний газ у розмірі 503531,54 грн та, відповідно, підстав для стягнення її з останнього.

Щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої та другої статті 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Положеннями статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 4.5 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим договором від сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)).

Як вже було встановлено, Товариством з обмеженою відповідальністю «Бона Віта ГР» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» була перерахована вартість спожитого природного газу за період з 05.11.2021 по 18.11.2021 в обсязі 17500,00 куб.м за тарифом для побутових споживачів 7,96грн за 1 куб.м, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102, у розмірі 139698,00 грн.

Згідно із пунктом 4.4. типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживач зобов`язався оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3. цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Таким чином, відповідач за первісним позовом, з огляду на умови пункту 4.4 типового договору, повинен був сплатити вартість поставленого газу у розмірі 139698,00грн до 31.12.2021, а фактично сплатив 31.01.2022.

З урахуванням встановленого, судом першої інстанції здійснено власний розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені за період з 01.01.2022 по 31.01.2022, за яким встановлено обґрунтованість вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в розмірі 419,09 грн, 3% річних в сумі 344,46 грн та інфляційних втрат у розмірі 1816,07грн.

Оскільки жодних доводів стосовно неправильності проведених судом першої інстанції розрахунків пені, процентів річних та інфляційних втрат апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині правильності розрахунків не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду від 10.12.2024 у справі №916/3757/24 колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2024 у справі №916/3757/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повну постанову складено 20.03.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран