РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2025Справа № 910/15835/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" (36034, м. Полтава, вул. Буровиків,6-А, ідентифікаційний номер 41091712)

до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського,45, ідентифікаційний номер 00032767)

про стягнення 42500, 00 грн.

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники сторін:

від позивача - не з`явилися,

від відповідача - Пащенко М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 42 500,00грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.01.2025.

08.01.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

21.01.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2025.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував із підстав, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" зверталось до Антимонопольного комітету України із заявою від 27.06.2024 № 56 (зареєстрована 28.06.2024 за № 8-01/297-ЕКк) про надання дозволу на концентрацію шляхом набуття у власність активів у вигляді єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат".

За подання вказаної заяви від 27.06.2024 № 56 про надання дозволу на концентрацію Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" сплатило 42 500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.06.2024 № 915.

Антимонопольний комітет України листом від 08.07.2024 № 126-25/09-6667е повідомив, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" залишена без розгляду оскільки вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та пункту 3 розділу XI Положення про порядок розгляду заяв та справ про концентрацію суб`єктів господарювання, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.02.2002 № 33-р (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 21.06.2016 № 14-рп), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.03.2022 за № 284/6572 (із змінами) (далі - Положення) (подана після спливу 30-денного строку з моменту оголошення переможця конкурсної процедури-торгів), і це перешкоджає її розгляду.

Надалі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" звернулося до Антимонопольного комітету України із повторною заявою від 17.07.2024 № 60 (зареєстрована 18.07.2024 за № 8-01/316-ЕКк) про надання дозволу на концентрацію шляхом набуття у власність активів у вигляді єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" із зазначенням причин пропуску 30-ти денного строку, визначеного ч. 5 ст. 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Водночас, листом від 23.07.2024 № 126-25/07-7185е Антимонопольний комітет України повідомив, що заява залишена без розгляду оскільки вона не відповідає вимогам пункту 3 розділу XI Положення, що перешкоджає її розгляду.

У зв`язку з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" звернулось до Антимонопольного комітету України із заявою №80 від 13.09.2024 про повернення коштів, сплачених за подання заяви про надання дозволу на концентрацію.

Листом № 126-25/09-9188е від 20.09.2024 Антимонопольний комітет України повідомив, що плата не підлягає повернення, оскільки стаття 34 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає що плата справляється саме за подання заяви, а не отримання рішення за результатами її розгляду.

У подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" направило вимогу Антимонопольному комітету України про повернення коштів відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 р. №787.

Натомість, листом №126-25/09-10270е від 23.10.2024 Антимонопольний комітет України повідомив, що грошові кошти за платіжною інструкцією №915 від 21.06.2024 у розмірі 42 500,00 грн. зараховані не до державного або місцевого бюджету, а надійшли на спеціальний реєстраційний рахунок, відкритий на ім`я Антимонопольного комітету України в Державній казначейській службі України, а тому не підлягають поверненню відповідно до Порядку №787.25.09.2013. Також Антимонопольний комітет України повторно наголосив, що листом № 126-25/09-9188е від 20.09.2024 відмовлено у поверненні вищевказаних коштів.

Отже, звернувшись із даним позовом до суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" просило повернути сплачені 42 500,00 грн., як безпідставно набуті кошти, оскільки Антимонопольний комітет України не здійснював розгляд заяви від 27.06.2024 № 56 та повторної заяви від 17.07.2024 № 60 про надання дозволу на концентрацію шляхом набуття у власність активів у вигляді єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат", а залишив заяву без розгляду.

У відзиві на позовну заяву Антимонопольний комітет України наголосив, що оплата справляється саме за подання заяви, а не отримання конкретного рішення за результатами її розгляду. До того ж, плата за подання заяви покриває адміністративні витрати, пов`язані з обробкою та аналізом заяви, незалежно від результату її розгляду. При цьому, законодавство про захист економічної конкуренції не передбачає повернення сплаченої плати у випадку, якщо заява була залишена без розгляду або повернута заявнику. Одночасно, плата за подання заяви про надання дозволу на концентрацію не може бути повернена на підставі подання до Державної казначейської служби України відповідно до Порядку про повернення коштів, оскільки зазначені кошти були зараховані на спеціальний рахунок спеціального фонду Антимонопольного комітету України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сонце" зверталось до Антимонопольного комітету України із заявою від 27.06.2024 № 56 та повторною заявою від 17.07.2024 № 60 про надання дозволу на концентрацію шляхом набуття у власність активів у вигляді єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат", сплативши за подання заяви 42 500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.06.2024 № 915.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції» учасники узгоджених дій, учасники концентрації, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю у порядку, встановленому Антимонопольним комітетом України, звертаються із заявою про надання дозволу на концентрацію - до Антимонопольного комітету України.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заява вважається прийнятою до розгляду після спливу 15 днів з дня її надходження, якщо протягом цього часу державний уповноважений Антимонопольного комітету України, голова його територіального відділення не повернули заявнику заяву з повідомленням, що вона та інші документи не відповідають встановленим Антимонопольним комітетом України вимогам і це перешкоджає розгляду заяви, та якщо концентрація, узгоджені дії не заборонені відповідно до Закону України "Про санкції".

У разі, якщо узгоджені дії чи концентрація провадяться із застосуванням конкурсних процедур (торги, аукціони, конкурси, тендери тощо), заява може подаватись як до початку конкурсної процедури, так і після, але не пізніше тридцяти днів з дати оголошення переможця, якщо інше не передбачено законом (частина 5 статті 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Частина 3 статті 27 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає, що залишення заяви без розгляду не позбавляє заявника права звернутися до Антимонопольного комітету України, його територіального відділення з повторною заявою.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за подання заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надання висновків відповідно до статей 14 та 29 цього Закону справляється плата в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті.

У частині 4 статті 34 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що плата зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України як власні надходження Антимонопольного комітету України і використовується на потреби Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень, якщо інше прямо не передбачено законом.

Таким чином, із наведених норм чинного Закону України «Про захист економічної конкуренції» убачається, що плата справляється саме за подання заяв, зокрема, про надання дозволу на концентрацію, безвідносно до подальшого стану розгляду відповідної заяви.

Відтак, законом не передбачено можливість повернення сплаченої плати за подання заяви про надання дозволу на концентрацію в разі залишення заяви без розгляду.

До того ж, залишення Антимонопольний комітетом України заяви про надання дозволу на концентрацію від 27.06.2024 № 56 та повторної заяви від 17.07.2024 № 60 зумовлено поданням заяви після спливу 30-денного строку з моменту оголошення переможця конкурсної процедури-торгів.

З огляду на наведене, Антимонопольний комітет України не мав законодавчо визначеного обов`язку з повернення внесеної позивачем плати при поданні заяви від 27.06.2024 № 56 про надання дозволу на концентрацію після залишення вказаної заяви без розгляду.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що внесена позивачем плата в сумі 42 500,00 грн. за подання заяви про надання дозволу на концентрацію від 27.06.2024 № 56 не підлягала поверненню Антимонопольним комітетом України в разі залишення вказаної заяви без розгляду, у зв`язку з чим така плата не може вважатися безпідставно набутими грошовими коштами.

Ураховуючи наведене, оскільки позивачем не доведено збереження Антимонопольним комітетом України грошових коштів у сумі 42 500,00 грн. без достатньої правової підстави, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, витрати по сплаті судового збору покладаються у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.03.2025

Суддя Д.В. Мандичев