ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/338/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця Вернигори Андрія Івановича 67492,68 грн.,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Вернигори Андрія Івановича грошової заборгованості в розмірі 67492,68 грн. по кредитному договору №482549-КС-007 від 20.07.2024.

У видачі судового наказу необхідно відмовити виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

У частині 2 статті 4 ГПК України зазначено, що фізичні особи, які не є підприємцями, мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином за загальним правилом фізичні особи, які не є підприємцями, за певних обставин можуть бути відповідачами у господарському суді.

Численні висновки Верховного суду спрямовують на те, що в разі, якщо спір виник з господарської діяльності фізичної особи-підприємця, то цей спір (з урахуванням статусу протилежної сторони) вирішується у господарському суді не залежно від того, чи є ця особа підприємцем на момент звернення до суду.

Разом з тим такі висновки Верховного суду стосуються комплексного застосування статей 45 та 4 ГПК України, тобто у справах позовного провадження. Натомість норма частини 3 статті 147 ГПК України є спеціальною нормою по відношенню до загальної (ст.4 ГПК) і імперативно вказує на те, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути тільки юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Щодо статті 45 ГПК України, то вона взагалі не може бути застосоване до наказного провадження.

Отже фізична особа, яка не є підприємцем у жодному разі не може бути боржником у наказному провадженні у господарському суді.

Судом зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого встановлено, що станом на день звернення до суду із заявою про видачу наказу Вернигора Андрій Іванович не є фізичною особою-підприємцем, тобто не може бути боржником у наказному провадженні в господарському суді.

Закон не містить такої підстави для відмови у видачі судового наказу як неналежний статус боржника, разом з тим у пункті 2 частини 2 статті 150 ГПК України зазначено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців). Оскільки в заяві про видачу судового наказу заявник зазначив Вернигору Андрія Івановича в якості фізичної особи-підприємця, який таким не є, то суд робить висновок, що заява не відповідає вимогам статті 150 ГПК України, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Вернигори Андрія Івановича грошової заборгованості в розмірі 67492,68грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів.

Дата підписання: 19.03.2025.

Суддя Тимошенко О. М.
1- в справу

- заявнику до ЕК