ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" березня 2025 р. Справа №924/41/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства ''Укртелеком'', м. Київ

до акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'', м. Хмельницький

про стягнення 84682,18 грн. - основного боргу, 9075,41 грн. - інфляційних втрат, 2349,71 грн. - 3% річних, 4622,10 грн. - пені

Представники сторін:

від позивача: Чемерис І.І. за довіреністю №10292 від 15.01.2025р.

від відповідача: Доценко О.О. за довіреністю від 21.03.2024р.

У судовому засіданні, згідно ст. 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 14.01.2025р. відкрито провадження у справі №924/41/25 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 06.02.2025р.

06.02.2025р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про прийняття заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та оголошенням перерви в судовому засіданні на 04.03.2025р.

04.03.2025р. постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви в судовому засіданні на 13.03.2025р.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 84682,18 грн. - основного боргу, 9075,41 грн. - інфляційні втрати, 2349,71 грн. - 3% річних, 4622,10 грн. пені.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих телекомунікаційних послуг за період грудень 2023 року червень 2024 року згідно договору послуг бізнес-мережі №1732 від 21.03.2018р. та угод до нього. Нарахування пені обумовлює наявністю відповідної умови договору щодо її застосування, а стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлено з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач у відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог або зменшити нараховані санкції на 99% посилаючись складне фінансове становище у зв`язку із зупиненням дії ліцензії з розподілу природного газу з 30.09.2023р.; воєнним станом в державі; належністю підприємства до критичної інфраструктури і надання ним життєвоважливих послуг енергозабезпечення.

В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що згідно Постанови НКРЕКП від 29.09.2023р. №1775 акціонерне товариство ''Хмельницькгаз'' втратило право здійснювати ліцензовану діяльність з розподілу природного газу, що призвело до фактичної втрати прибутку товариством.

Крім того, у зв`язку з передачею майна та сплатою податкових зобов`язань, акціонерне товариство ''Хмельницькгаз'' втратило будь-які вільні кошти на рахунках підприємства, що призвело до накопичення боргу перед кредиторами: АТ ''Укртрансгаз'', ТОВ ''Оператор ГТС України'', ТОВ ''ГК ''Нафтогаз України''. Також, вказує, що товариство має заборгованість щодо повернення надміру сплачених сум за розподіл природного газу споживачами в розмірі 27702463,07 грн., що оплачується товариством по мірі надходження коштів в першу чергу. У той час як єдиним джерелом надходження коштів, як стверджує відповідач, є оплата споживачами заборгованості з вартості розподілу природного газу, яка виникла до 01.10.2023р.

Окрім того, як вказує відповідач, згідно балансу (форма №1) станом на 30.09.2024р. дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 66456 тис. грн.; заборгованість по сплаті податків та зборів становить понад 10000000,00 грн., що підтверджується витягом з особистого кабінету платника податків.

На підтвердження своєї позиції відповідачем надано постанову №1775 від 29.09.2023р. ''Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої акціонерним товариством Хмельницькгаз, податкові накладні №420909, №4209, №4210 від 31.10.2023р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2024р. акціонерного товариства ''Хмельницькгаз'', звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2024 року акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'', протокол №5/24 засідання Наглядової ради акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'' від 03.06.2024р., протокол №3/24 засідання Наглядової ради акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'' від 01.03.2024р., протокол позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'' від 25.12.2024р., оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за січень 2024 року - листопад 2024 року.

У судовому засіданні представник відповідача надав докази сплати суми основного боргу в розмірі 84682,18 грн. та просив зменшити нараховані санкції.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив сплату основного боргу в сумі 84682,18 грн.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

21.03.2018р. між публічним акціонерним товариством ''Укртелеком'' (яке перейменоване в акціонерне товариство ''Укртелеком'' згідно з рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства №20 від 22.04.2021р.) (оператор) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації ''Хмельницькгаз'' (яке перейменоване в акціонерне товариство ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'', скорочена назва акціонерне товариство ''Хмельницькгаз'' згідно з рішенням загальних зборів 19.03.2019р., протокол №26 від 19.03.2019р.) (бізнес-абонент) укладено договір про надання послуг бізнес-мережі №1732.

Згідно п. 1.1 договору, оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до цього договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість.

Оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв`язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення. Перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг в окремих угодах та додатках до цього договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Вартість послуг та порядок розрахунків сторони передбачили у розділі 4 договору. Зокрема, згідно п. п. 4.1, 4.2 бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у додатках до угод до цього договору та умовами Укртелекому. Порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг в кредит (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит). Оплата послуг проводиться у національній валюті України.

Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора (п. 4.3 договору).

Згідно п. 4.4 договору пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3 цього договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р. У разі коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах (п.п. 5.1, 5.2 договору).

Згідно укладеної між позивачем та відповідачем угоди №1 від 21.03.2018р.. оператор надав бізнес-абоненту послуги з організації віртуальної приватної мережі для споживачів сегментів LANA- корпоративні/національні, SME - малі та середні.

Позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань надав відповідачу електронні комунікаційні послуги та щомісячно надсилав рахунки-акти в електронному вигляді на електронну поштову адресу та засобами системи електронного документообігу М.Е.Doc з електронним цифровим підписом розрахункових документів.

За період грудень 2023 року червень 2024 року відповідачу виставлено рахунки-акти за електронні комунікаційні послуги, а саме: за грудень 2023 року на суму 23604,37 грн., за січень 2024 року на суму 23604,37 грн., за лютий 2024 року на суму 23604,37 грн., за березень 2024 року на суму 23604,37 грн., за квітень 2024 року на суму 23604,37 грн., за травень 2024 року на суму 23604,37 грн., за червень 2024 року на суму 12589,00 грн.

Оплату за надані електронні комунікаційні послуги відповідачем здійснено частково.

Борг відповідача за надані електронні комунікаційні послуги за період грудень 2023 року червень 2024 року складав 84682,18 грн.

Під час розгляду справи відповідачем сплачено основну суму боргу в розмірі 84682,18 грн., про що свідчить платіжна інструкція №13084 від 12.03.2025р.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором відповідачу нараховано пеню в розмірі 4622,10 грн. (загальний період 01.02.2024р. по 31.07.2024р.).

Крім того, позивач нарахував відповідачу 9075,41 грн. - інфляційних втрат (за період лютий 2024 року листопад 2024 року) і 2349,71 грн. - 3% річних (за період з 01.02.2024р. по 31.12.2024р.).

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як передбачено ч. 3 ст. 104 Закону України ''Про електронні комунікації'' умовами надання та отримання електронних комунікаційних послуг кінцевому користувачу є: укладення договору про надання електронних комунікаційних послуг відповідно до правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг та інших актів законодавства та оплата замовленої кінцевим користувачем електронної комунікаційної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом або договором про надання електронних комунікаційних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2018р. між сторонами укладено договір про надання послуг бізнес-мережі №1732, за умовами якого (п. 1.1) позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до цього договору, а відповідач отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 108 Закону України ''Про електронні комунікації'', підпунктом 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, кінцеві користувачі електронних комунікаційних послуг зобов`язані оплачувати замовлені та отримані електронні комунікаційні послуги, у тому числі абонентську плату та вартість пакетів послуг.

Розмір плати замовлених телекомунікаційних послуг (тарифи), сторони передбачили у додатках до угод до договору та умовами Укртелекому (угоди від 01.11.2014р. №№2-7).

Обов`язок відповідача оплачувати надані послуги закріплений також у п. п. 4.1, 4.2 договору.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що рахунок (рахунок-акт) за послуги відповідач повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Суд встановив, що в період з грудня 2023 року по червень 2024 року позивач надав відповідачу електронні комунікаційні послуги, про що відповідачу виставлялись рахунки-акти. Між тим, свої зобов`язання відповідач належним чином не виконував, оплату в повному обсязі у встановлені договором строки не здійснював.

Борг відповідача за надані електронні комунікаційні послуги за період грудень 2023 року червень 2024 року склав 84682,18 грн.

Відтак, відповідач, являючись боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний був сплатити суму основного боргу в розмірі 84682,18 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 84682,18 грн. є обгрунтованими.

При цьому, судом враховується сплата відповідачем під час розгляду справи суми основного боргу.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування в процесі розгляду справи.

Наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №13084 від 12.03.2025р. свідчить про те, що відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 84682,18 грн. вже після відкриття провадження у даній справі. Відповідно, на час розгляду справи між сторонами відсутні спірні правовідносини в цій частині боргу, а саме в сумі 84682,18 грн.

Приймаючи до уваги те, що основну заборгованість сплачено після відкриття провадження у справі, провадження у справі в частині стягнення 84682,18 грн. - основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати боргу, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання у вигляді настання відповідальності (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За неналежне виконання зобов`язання позивачем нараховано 9075,41 грн. - інфляційних втрат (за період лютий 2024 року листопад 2024 року) і 2349,71 грн. - 3% річних (за період з 01.02.2024р. по 31.12.2024р.).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду України від 19.06.2019р. у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду України від 04.10.2019р. у справі №915/880/18, від 26.09.2019р. у справі №912/48/19, від 18.09.2019р. у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду України від 05.07.2019р. у справі №905/600/18).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 9075,41 грн. - інфляційних втрат і 2349,71 грн. - 3% річних та встановлено, що вказані нарахування здійснені у можливих межах, арифметично вірні, з огляду на що вимоги про їх стягнення є правомірними та обгрунтованими.

Сплата неустойки, якою серед іншого є пеня, являється наслідком порушення виконання зобов`язання (п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 Цивільного України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Розмір пені, передбачений законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, встановлено, що у разі несвоєчасної оплати за надані оператором, послуги абонент сплачує пеню, яка обчислюється виходячи з вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 7.6.2. Умов Укртелекому, затверджених оператором, діючих в редакції на момент спірних правовідносин, встановлено, що у разі затримки оплати за надані послуги абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Сторони у договорі про надання послуг бізнес-мережі №1732 від 21.03.2018р. (п. 4.4) передбачили нарахування пені за прострочення оплати послуг з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3 цього договору.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення пені в розмірі 4622,10 грн. (загальний період 01.02.2024р. по 31.07.2024р.) та встановлено, що вказані нарахування арифметично вірні, здійснені у можливих межах, з огляду на що вимога про стягнення пені є правомірною.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити нараховані санкції на 99% посилаючись складне фінансове становище у зв`язку із зупиненням дії ліцензії з розподілу природного газу з 30.09.2023р.; воєнним станом в державі; належністю підприємства до критичної інфраструктури.

З даного приводу судом відмічається, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2 ст. 233 ГК України).

За правилами частини третьої статті 551 ЦК України, суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

У справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду України, вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру нарахувань, що підлягають стягненню з боржника, зробила висновок, що для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Так само з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір нарахувань як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

При цьому Велика Палата Верховного Суду України вказала, що господарські санкції та відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

У наведеній справі Велика Палата Верховного Суду України зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір господарських санкцій та процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку (ухвали Великої Палати Верховного Суду України від 18.05.2021р. у справі №904/3177/20, Верховного Суду України у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду України від 23.05.2024р. у справі №910/2440/23, Великої Палати Верховного Суду України від 28.02.2024р. у справі №915/534/22).

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, критеріїв розумності, справедливості та пропорційності суд може зменшити розмір нарахувань як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені і процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Судом береться до уваги, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України (ч. 4 ст. 263 ГПК України).

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду України від 12.03.2019р. у справі №916/3211/16, від 26.01.2021р. у справі №922/4294/19, від 24.02.2021р. у справі №924/633/20, від 16.03.2021р. у справі №922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Однак, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні нарахувань, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру нарахувань, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми річних таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У даному випадку судом приймається до уваги те, що відповідач є підприємством, яке належить до критичної інфраструктури, що надає життєвоважливі послуги з енергозабезпечення, враховуючи необхідність безперебійного функціонування газорозподільної системи, що включає постійну готовність боржника до відновлення пошкоджених виробничих потужностей та інфраструктури з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій під час воєнного стану.

Враховуються причини неналежного виконання зобов`язання, зокрема, приймаються до уваги ті обставини, що згідно Постанови НКРЕКП від 29.09.2023р. №1775 відповідач втратив право здійснювати ліцензовану діяльність з розподілу природного газу та зобов`язаний передати своє майно та активи іншій юридичній особі, між тим має обов`язок сплатити всі податкові зобов`язання, про що свідчать податкові накладні №420909, №4209, №4210 від 31.10.2023р., а також кредиторські зобов`язання. У той же час, у відповідача лишилася заборгованість споживачів з вартості розподілу природного газу, яка виникла до 01.10.2023р.

Про складне фінансове становище відповідача свідчать баланс (форма №1) станом на 30.09.2024р. згідно якого дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги складає 66456 тис. грн.; заборгованість по сплаті податків та зборів становить понад 10000000,00 грн., що підтверджується витягом з особистого кабінету платника податків; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2024 року акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'', оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за січень 2024 року - листопад 2024 року.

Таким чином, зменшення нарахувань позивача, зокрема, пені та 3% річних на 50% від заявленого позивачем є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення. Натомість, інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст. 233 ГК та ст. 551 ЦК, оскільки такі нарахування в силу свого компенсаційного характеру спрямовані на відшкодування втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які лежать в неконтрольованій сторонами площині. Їхній розмір залежить від встановленого у передбаченому законодавством порядку індексу інфляції, а не погоджується сторонами в договірному порядку, з чого оцінка такого розміру не може здійснюватися з точки зору принципів розумності, справедливості та пропорційності. Одночасно можливість зменшення відповідних нарахувань судом чинним законодавством не передбачена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.09.2022р. у справі №910/9911/21.

Отже, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, частково задоволити клопотання відповідача про зменшення нарахованих санкцій та зменшити розмір пені і 3% річних на 50 відсотків, а позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному розмірі заявленому позивачем.

Отже, враховуючи обставини справи та вищенаведені законодавчі положення у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме у частині стягнення з відповідача 9075,41 грн. - інфляційних втрат, 1174,86 грн. 3% річних і 2311,05 грн. пені. У частині позовних вимог про стягнення 1174,85 грн. 3% річних і 2311,05 грн. пені належить відмовити, а провадження в частині стягнення 84682,18 грн. - основного боргу необхідно закрити.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, враховуючи, що судовий збір у разі зменшення судом нарахованих санкцій на підставі частини третьої статті 551 ЦК України покладається на відповідача без урахування зменшення, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення. Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 03.04.2018р. у справі №902/339/16, від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 05.04.2018р. у справі № 917/1006/16.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства ''Оператор газорозподільної системи ''Хмельницькгаз'' (м. Хмельницький, проспект Миру, 41; код 05395598) на користь акціонерного товариства ''Укртелеком'' (м. Київ, бульвар Шевченка, 18; код 21560766) 9075,41 грн. (дев`ять тисяч сімдесят п`ять гривень сорок одну копійку) - інфляційних втрат, 1174,86 грн. (одну тисячу сто сімдесят чотири гривні вісімдесят шість копійок) 3% річних, 2311,05 грн. (дві тисячі триста одинадцять гривень п`ять копійок) пені, 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення 1174,85 грн. 3% річних і 2311,05 грн. пені відмовити.

Провадження в частині стягнення 84682,18 грн. - основного боргу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя В.В. Димбовський