ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025м. ДніпроСправа № 904/5620/24

За позовом Фізичної особи підприємця Іванини Юрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про стягнення 138 368,50 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа підприємець Іванина Юрій Дмитрович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича про стягнення 138 368,50 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Справу просить розглянути в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Фізичною особою підприємцем Іванівим Віталієм Володимировичем не виконано умови договору № 67225 від 25.10.2024 на транспортне обслуговування щодо оплати за надану послугу відповідно до заявки на перевезення вантажу 24101765 від 25.10.2024, яка є додатком 1 до вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/5620/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

27 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Фізична особа підприємець Іванів Віталій Володимирович просить позовну заяву задовольнити частково, відмовити в повному обсязі в задоволенні вимог у частині стягнення судових витрат, у тому числі гонорару успіху.

31 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій Фізична особа підприємець Іванина Юрій Дмитрович зазначає, що заперечення відповідача є несправедливим, оскільки саме неправомірна господарська поведінка Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича стала причиною пред`явлення позову та понесення позивачем судових витрат, указаних у позовній заяві. Щодо розміру витрат на правову допомогу Фізична особа підприємець Іванина Юрій Дмитрович зазначає, що вказані витрати відповідають обсягу вже виконаної та виконуваної адвокатом роботи, висновки про завищений розмір витрат на правову допомогу є передчасними.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору на транспортне обслуговування, строк дії цього договору, порядок надання послуг, умови розрахунків, наявність/відсутність заборгованості за надані послуги.

25 жовтня 2024 року між Фізичною особою підприємцем Іваниною Юрієм Дмитровичем (далі перевізник) та Фізичною особою підприємцем Іванівим Віталієм Володимировичем (далі експедитор) укладено договір № 67225 на транспортне обслуговування (а.с. 7-9, далі Договір), на підставі пункту 1.1 якого згідно даного Договору експедитор замовляє, а перевізник надає послуги по організації і виконанню перевезень автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях.

Відповідно до підпунктів 2.1.1-2.1.3, 2.1.8, 2.1.10 пункту 2.1 Договору експедитор зобов`язується:

Надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого «Заявки на перевезення», що є невід`ємною частиною цього Договору, в якому вказані:

пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги.

Забезпечити оформлення товарно-супровідних документів (CMR, TIR-CARNET для міжнародних перевезень) і, в разі необхідності, інших митних документів в узгоджений термін.

До прибуття транспортних засобів під завантаження належним чином підготувати вантаж до перевезення затарити, замаркувати, згрупувати по вантажоодержувачам (якщо таких декілька).

Оформити попереднє повідомлення і повідомити перевізнику номер попереднього повідомлення до прибуття автомобіля на митницю України.

Своєчасно оплачувати послуги перевізника.

Згідно з пунктами 2.2.1-2.2.4, 2.2.7 пункту 2.2 Договору перевізник зобов`язується:

У випадку досягнення згоди сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти експедитору підтверджене штампом перевізника «Замовлення на перевезення» з вказівкою водія та державного номера(ів) автомобіля(ів).

Направляти у розпорядження експедитора автомобілі у належному технічному стані.

Забезпечити наявність у водіїв належним чином оформлених документів для безперешкодного виконання перевезень.

Подати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і в терміни, вказані в узгодженому «Замовленні на перевезення».

Доставити і здати вантаж вантажоодержувачу.

Відповідно до пункту 3.1 Договору ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і вказуються у рахунках-фактурах перевізника.

Згідно з пунктом 3.2 Договору у випадку, якщо сторонами в замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ протягом 5 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Відповідно до пункту 4.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку експедитора на розрахунковий рахунок перевізника, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів, якщо інше не вказано в заявці, після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта виконаних робіт та податкової накладної, якщо в «Замовленнях на перевезення» не вказані інші умови оплати на кожне окреме перевезення.

Згідно з пунктом 4.2 Договору днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника.

Відповідно до пункту 4.3 Договору витрати по переведенню коштів несе експедитор.

Згідно з пунктом 5.8 Договору сторони погодились з тим, що контрольний лист прибуття/вибуття транспортного засобу має повну юридичну силу за наявності в ньому печатки або/та підпису вантажовідправника, або/та вантажоодержувача, або/та експедитора перевезення або іншої уповноваженої особи.

Відповідно до пункту 8.1 Договору за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних послуг.

Згідно з пунктом 8.2 Договору Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31грудня 2024 р., якщо жодна із сторін за три місяці до закінчення строку дії Договору не попередить іншу сторону про розірвання Договору, то даний Договір зберігає свою силу для сторін кожного разу ще рік.

Договір підписаний сторонами та скріплений відбитками печаток сторін.

До суду позивачем надано заявку на перевезення вантажу 24101765 від 25.10.2024, яка є додатком 1 до Договору (а.с. 10-11).

У пунктах 1-3 заявки зазначено:

Маршрут: Rosignano Solvay (Italy) Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське (Україна)

Замовник: ФОП Іванів В.В.

Виконавець: ФОП Іванина Юрій Дмитрович.

Відповідно до пункту 4 заявки вартість і умови оплати: 3 100 євро бн в гривні по курсу НБУ, курс уточнити у логіста після вивантаження, термін оплати 10 банківських днів після отримання оригіналів, оплата здійснюється кожен вівторок та четвер.

У пункті 5 заявки визначені дата навантаження: 28.10.2024, 17:00 та строк доставки: 04.11.2024 року.

Згідно з пунктом 8 заявки вантажем є поліетилен у паллетах вагою 22 600 кг.

Відповідно до підпункту 10.5 пункту 10 заявки після завершення перевезення перевізник повинен вислати оригінали документів за адресою: м. Дніпро, «Нова Пошта», 63 відділення, Іванова Катерина, НОМЕР_3 .

Визначено також перелік документів для відправки: заявка (2 екземпляри), Договір (2екземпляри), акт виконання робіт (2 екземпляри), рахунок (1 екземпляр), CMR (2 екземпляри).

Заявка на перевезення підписана сторонами та скріплена відбитками печаток сторін.

Також Фізичною особою підприємцем Іваниною Юрієм Дмитровичем до суду надано CMR (а.с. 12), рахунок-фактуру № 31-8377 від 31.10.2024 (а.с. 13), за яким вартість за міжнародні автопослуги по маршруту: Rosignano Solvay (Італія) с. Чубинське (Україна) становить 138 368,50гривень

Крім того, надано акт виконаних робіт № 31/8377 від 31.10.2024 (а.с. 14) згідно із заявкою №24101765 від 25.10.2024, договору № 7225 від 25.10.2024 та рахунку № 31-8377 від 31.10.2024 року.

Відповідно до вказаного акта Фізична особа підприємець Іванина Юрій Дмитрович (далі перевізник) надав міжнародні транспортні послуги автомобілем в повному обсязі, а Фізична особа підприємець Іванів Віталій Володимирович (далі експедитор) прийняв виконану роботу. Вартість наданих послуг становить 138 368,50 гривень.

За твердженням позивача, зазначені документи направлені на адресу, вказану експедитором у заявці на перевезення, що підтверджується експрес-накладною № 2883 (а.с. 15), та отримані 07.11.2024 уповноваженим представником Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича.

Проте у визначений сторонами строк експедитор послуги перевізника не оплатив, що і стало причиною звернення Фізичної особи підприємця Іванини Юрія Дмитровича до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому згідно з ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між сторонами у справі виникли права та обов`язки на підставі укладеного договору на транспортне обслуговування.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

На підставі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечує факт укладання договору № 67225 від 25.10.2024 на транспортне обслуговування та погодження заявки на перевезення вантажу 24101765 від 25.10.2024 року.

Фізична особа підприємець Іванів Віталій Володимирович зазначає, що ним частково визнається позовна заява, а саме: щодо стягнення заборгованості за виконане перевезення в сумі 138 368,50 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом установлено, що відзив на позовну заяву, в якому визнається позовна заява в частині заборгованості за виконане перевезення в сумі 138 368,50 грн, подано до Господарського суду Дніпропетровської області особисто відповідачем через підсистему «Електронний суд».

За викладених обставин, судом приймається визнання позову Фізичною особою підприємцем Іванівим Віталієм Володимировичем у частині заборгованості за виконане перевезення в сумі 138 368,50 гривень.

Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 138 368,50 грн заборгованості за договором № 67225 від 25.10.2024 на транспортне обслуговування.

У позовній заяві Фізична особа підприємець Іванина Юрій Дмитрович також просить суд стягнути з Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича витрати на правову допомогу адвоката в сумі 12 300 грн та гонорар успіху (премії) в сумі 2 000 гривень.

На підтвердження надання адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем професійної правничої (правової) допомоги позивачу надано ордер серії ВО № 1093461 від 18.12.2024 про надання правничої допомоги Фізичній особі підприємцю Іванині Юрію Дмитровичу, договір б/н від 16.12.2024 про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № 06-12 від 18.12.2024 (а.с. 17-21).

16 грудня 2024 року між Фізичною особою підприємцем Іваниною Юрієм Дмитровичем (далі довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (далі повірений) укладено договір про правову допомогу (а.с. 17-18, далі Договір від 16.12.2024 року).

Згідно з пунктом 1.1 Договору від 16.12.2024 за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі, що виник із ФОП Іванів В.В. З цією метою: 1. Здійснити огляд, аналіз та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (5 год). 2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 год). 3. Здійснити аналіз судової практики (1 год). 4. Провести арифметичні розрахунки (0,5год). 5. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (14 год). 6. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (5 год).

Відповідно до пункту 2.1 Договору від 16.12.2024 за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 12 300 грн.

Згідно з пунктом 2.2 Договору від 16.12.2024 розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній в п. 2.1 сумі сплачуються повіреному в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви.

Відповідно до пункту 2.3 Договору від 16.12.2024 при задоволенні позову повірений отримує від довірителя премію (гонорар успіху) в сумі 2 000 грн.

Згідно з пунктом 6.1 Договору від 16.12.2024 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання.

Відповідно до пункту 1.1 акта приймання-передачі наданих послуг від 18.12.2024 (а.с. 21, далі Акт) повірений надав, а представник довірителя Іванина Юрій Дмитрович прийняв наступні послуги: правова допомога у спорі з ФОП Іванів В.В.:

Огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням 5 год 00 хв.

Проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу 0 год 20 хв.

Здійснення аналізу судової практики 0 год 45 хв.

Проведення арифметичних розрахунків 0 год 20 хв.

Підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви 14 год 25 хв.

Вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу 5 год 00 хв.

Згідно з пунктом 1.2 Акта загальна вартість послуг складає 12 300 грн.

На підставі пункту 1.3 Акта підписанням цього Акта сторони підтверджують факт належного надання послуг повіреним відповідно до положень договору та оплату наданих послуг (крім гонорару успіху).

Згідно з пунктом 1.4 Акта довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1 цього Акта.

На підставі пункту 1.6 Акта цей Акт є невід`ємною частиною договору.

Також до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 06-12 від 18.12.2024 на суму 12 300 грн (а.с. 20), підстава: договір про правову допомогу б/н від 16.12.2024 року.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти витрат на правову допомогу, вважає, що заявлені витрати не відповідають реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру. Фізична особа підприємець Іванів Віталій Володимирович просить відмовити у стягненні судових витрат, у тому числі гонорару успіху, в повному обсязі.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також зауважує, що ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не визначає конкретного складу відомостей, що мають бути вказані в детальному описі робіт (наданих послуг), обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Отже, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладено в п.п. 143-145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, суд має право покласти на відповідача лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися судом до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе:

1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення клієнта; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення клієнта; необхідність досвіду для його успішного завершення;

2) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;

3) досягнення за результатами виконання доручення клієнта позитивного результату, якого бажає клієнт;

4) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний із названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають урахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи понесені такі витрати фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п.п. 24, 48 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268 рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява № 19336/04).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, додатковій постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 20.12.2022 у cправі № 910/6310/21, від 12.01.2023 у cправі № 911/272/21, додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №910/6310/21.

Таким чином, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката суд застосовує низку критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та досліджує докази на підтвердження таких критеріїв.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу (правову) допомогу є оціночною категорією, яка в кожному конкретному випадку (в кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наданих на підтвердження понесення таких витрат, обсягу наданих послуг з професійної правничої (правової) допомоги, їх вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Отже, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи право суду не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу (правову) допомогу, беручи до уваги баланс інтересів сторін, а також заперечення відповідача щодо стягнення судових витрат, з Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6 000 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74-79, 86, 91, 123, 126, 129, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи підприємця Іванини Юрія Дмитровича до Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича про стягнення 138 368,50 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Іваніва Віталія Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи підприємця Іванини Юрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 138 368,50 грн (сто тридцять вісім тисяч триста шістдесят вісім гривень 50копійок), судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6 000 грн (шість тисяч гривень 00копійок).

3. У задоволенні решти клопотання Фізичної особи підприємця Іванини Юрія Дмитровича про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13.03.2025.

Суддя В.О. Дичко