У Х В А Л А

12 березня 2025 року м. Чернігів справа № 927/1342/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом Національного архітектурно історичного заповідника «Чернігів стародавній» (код 02498151) 14000, м. Чернігів, вул. Преображенська, 1 Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України (код 43220275) 01601, м. Київ, вул. І. Франка, 19
до Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (код 21390643) 14014, м. Чернігів, вул. Толстого, 92-Є Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Свято-Успенський жіночий монастир Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (код 22826918) 14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 1
про зобов`язання повернути майно, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення

за участі представників учасників справи:

від позивача: Прокоф`єв Б.І. адвокат (ордер серії СВ № 1111981 від 31.01.2025)

від Міністерства культури та стратегічних комунікацій України: Олексієнко В.М. (в порядку самопредставництва)

від відповідача: Шамко О.Б. адвокат (ордер серії СВ № 1019376 від 22.09.2021)

від Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви: Костіна Н.М. адвокат (ордер серії СВ № 1108028 від 31.01.2025)

Ухвала постановляється після перерви, оголошеної в підготовчому засіданні 12.03.2025 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 12.03.2025, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено скорочену ухвалу.

ВСТАНОВИВ:

Національним архітектурно історичним заповідником «Чернігів стародавній» подано позов до Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про зобов`язання повернути майно, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 (суддя А.В. Романенко) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 у справі № 927/1342/23 скасовано; прийняте нове рішення, яким позов задоволений в повному обсязі:

зобов?язано Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви повернути на користь Національного архітектурно історичного заповідника «Чернігів стародавній» передане згідно Договору № 1 від 14 вересня 2016 року про строкове спільне безоплатне користування Чернігівською єпархією Української Православної Церкви комплексом споруд пам?яток архітектури національного значення Єлецького монастиря XII XVII ст. (охор. № 250043-Н) Національного архітектурно історичного заповідника «Чернігів стародавній», що є державною власністю комплекс споруд пам?яток архітектури національного значення Єлецького монастиря, що знаходиться за адресою: 14016, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 1, до складу якого входять та використовуються:

- Успенський собор XII-XVII ст. (охорон. № 250043/1-Н), площею 541,4 м2 - для проведення богослужінь та релігійних обрядів Українською православною церквою, а також екскурсійного обслуговування Національного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній»;

- Дзвіниця XVII ст. (охорон. № 250043/2-Н), площею 231,6 м2 єпархіальним управлінням УПЦ за призначенням;

- Північні келії XVI-XVII ст. (охорон. № 250043/3-Н), площею 239,0 м2 настоятельський корпус та житло монахинь монастиря;

- Східні келії XVI-XVII ст. (охорон. № 250043/4-Н), площею 391,4 м2 в якості житла монахинь монастиря;

- Південно-західні келії XVI-XVII ст. (охорон. № 250043/5-Н), площею 103,3 м2 в якості житла монахинь монастиря, в східній частині - для господарчих потреб;

- Мури з брамами та баштами XVII ст. (охорон. № 250043/6-Н), довжиною 570,8 пог. М єпархіальним управлінням УПЦ за призначенням та як огорожа монастиря.

Крім того, ухвалено рішення про усунення перешкод у користуванні вищевказаним майном шляхом виселення Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви.

Постановою Верховного Суду від 23.10.2024 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 у справі № 927/1342/23; справу № 927/1342/23 направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Внаслідок автоматизованого розподілу даної справи було визначено суддю А.С. Сидоренка для її розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.01.2025 постановлено:

справу № 927/1342/23 за позовом Національного архітектурно історичного заповідника «Чернігів стародавній» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерство культури та стратегічних комунікацій України) до Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Свято Успенський жіночий монастир Чернігівської єпархії Української Православної Церкви) про зобов`язання повернути майно, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення прийняти до розгляду;

здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначити розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 03 лютого 2025 року;

викликати для участі в підготовчому засіданні, зокрема представника Міністерства культури та стратегічних комунікацій України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Повідомити третю особу, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Ухвала суду від 02.01.2025 направлена Міністерству культури та стратегічних комунікацій України до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 02.01.2025 18:40.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 02.01.2025 є такою, що отримана третьою особою 03.01.2025.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 03.02.2025 підготовчому засіданні Міністерство культури та стратегічних комунікацій України не скористалось.

При цьому, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2025 постановлено відмовити в задоволенні заяви представника Міністерства культури та стратегічних комунікацій України Олексієнко В.М. про участь у судовому засіданні 03.02.2025 в режимі відеоконференції в справі № 927/1342/23.

До початку підготовчого засідання 03.02.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 31.01.2025 Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Присутні в підготовчому засіданні 03.02.2025 повноважні представники учасників справи проти даного клопотання третьої особи не заперечили, його вирішення віднесли на розсуд суду.

До початку підготовчого засідання 03.02.2025 через систему «Електронний суд», а також в паперовій формі до Господарського суду Чернігівської області надійшли клопотання від 31.01.2025 та від 03.02.2025 позивача про залучення до матеріалів справи доказів.

Також до початку підготовчого засідання 03.02.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 02.02.2025 відповідача про залучення до матеріалів справи доказів (копії рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.10.2023 у справі № 927/395/23, постанови Північного апеляцінйого господарського суду від 23.07.2024 у справі № 927/395/23, постанови Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 927/395/23).

Дане клопотання містить клопотання відповідача про поновлення встановленого законом процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії, яке обгрунтоване тим, що подані докази є необхідними для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи і як наслідок ухвалення законного та обгрунтованого рішення за результатами вирішення даного спору. Так, зокрема, обставини, встановлені при вирішенні спору в межах справи № 927/395/23 спростовують доводи позивача, викладені у позовній заяві, та підтверджують позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву.

Натомість вказані вище судові рішення були ухвалені та набрали законної сили вже після подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а, отже, з об`єктивних, незалежних від волі відповідача обставин не могли бути подані останнім в межах встановленого законом процесуального строку.

Крім того, до початку підготовчого засідання 03.02.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшли клопотання від 31.01.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 03.02.2025 суд постановив здійснити розгляд вказаних вище клопотань сторін, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в наступному підготовчому засіданні.

03 лютого 2025 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13 лютого 2025 року та проведення його в режимі відеоконференції за клопотанням Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

10.02.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява від 10.02.2025 Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про залучення Київської Митрополії Української Православної Церкви до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В обгрунтування даної заяви заявник вказує, що управління Свято-Успенським жіночим монастирем Чернігівської єпархії Української Православної церкви (Монастир) як релігійною організацію здійснюється відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», а також відповідно до традицій та внутрішніх настанов релігійних організацій, їх статутних документів, які визначають ієрархічну та інституційну структуру.

Так, згідно п. п. 1.1, 1.5, 1.8 Статуту Монастиря, він є релігійною організацією, котра, як структурний підрозділ Української Православної Церкви входить до складу Чернігівської єпархії, засновником якого є Київська Митрополія Української Православної Церкви, Ставропігіальним Монастир проголошується рішенням Священного Синоду УПЦ. Монастир здійснює свою діяльність, дотримуючись Конституції та діючого законодавства України, Статуту Української Православної Церкви, а також цього Статуту. Монастир володіє правами юридичної особи у рамках, визнаних Конституцією та законодавством України, цим Статутом, та Статутом УПЦ.

Згідно п. 1.9 Статуту Монастиря у своїй діяльності Монастир керується законодавством України, Статутом УПЦ, постановами Соборів, Священного Синоду УПЦ, указами правлячого Архієрея, а також своїм внутрішнім церковним статутом.

Пунктом 2.2 Статуту Монастиря визначено, що Настоятелькою Монастиря призначається Священним Синодом УПЦ.

Відповідно до п. 2.6 Статуту Монастиря, Духовний Собор (Рада) згідно зі Статутом Української Православної Церкви, в тому числі:

g) визначає утримання сестер Монастиря;

h) у рамках, які окреслює цей Статут та Статут Української Православної Церкви, визначає порядок володіння, користування та розпорядженням майном Монастиря, що належить йому на правах власності або оренди.

Згідно п. 4.5 Статуту Монастиря, у разі припинення діяльності Монастиря як структурного підрозділу Української Православної Церкви його правонаступником є Київська Митрополія Української Православної Церкви.

Таким чином, Свято-Успенський жіночий монастир Чернігівської єпархії Української Православної Церкви не є незалежною відокремленою релігійною структурою, а входить до складу Української Православної Церкви саме як його структурний підрозділ.

Відповідно до п. 1, 2 Статуту Київської Митрополії Української Православної Церкви, Київська Митрополія Української Православної Церкви (Київська Митрополія) є центральний виконавчо-розпорядчий церковний орган (релігійний адміністративний центр) незалежної і самостійної в своєму устрої і управлінні Української Православної Церкви, що здійснює керівництво єпархіальними управліннями, парафіями, монастирями, духовними школами, братствами та іншими релігійними організаціями Української Православної Церкви (УПЦ).

Київська Митрополія керується в своїй діяльності Святим Письмом, православними догматами і канонами, Статутом про управління УПЦ, ухвалами та рішеннями Помісних соборів, Соборів Єпископів УПЦ, Священного Синоду УПЦ, указами Митрополита Київського і всієї України, Предстоятеля УПЦ, чинним законодавством України та цим Статутом. Київська Митрополія діє під загальним керівництвом Митрополита Київського і всієї України, Предстоятеля УПЦ і представляє за його дорученням і від його імені Українську Православну Церкву у стосунках з іншими Помісними Церквами, державними органами, громадськими об`єднаннями та іншими організаціями.

Враховуючи вищенаведене, на думку заявника, у випадку задоволення даного позову відповідне рішення зачипатиме інтереси Київської Митрополії Української Православної Церкви та вплине її на права та обов`язки відносно відповідача.

11.02.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшли заяви від 11.02.2025 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 13.02.2025 оголошено перерву до 26.02.2025 та проведення його в режимі відеоконференції за клопотанням Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.02.2025 постановлено:

витребувати у Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви належним чином засвідчену копію статуту релігійної організації та довідку Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 1;

витребувані даною ухвалою докази подати суду протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали;

у випадку відсутності можливості подати докази, які витребовує суд, або відсутності можливості подати такі докази у встановлені строки, зобов`язати Свято-Успенський жіночий монастир Чернігівської єпархії Української Православної Церкви протягом двох днів з дня вручення ухвали повідомити про це суд із зазначенням відповідних причин.

19.02.2025 через систему «Електронний суд» третьою особою до Господарського суду Чернігівської області подані запитувані докази.

24.02.2025 та 25.02.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшли заяви від 24.02.2025 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Дані заяви (як і вищезгадані заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) обумовлені тим, що для заявниць Північні, Східні та Південно-західні келії Єлецького монастиря є фактичним місцем проживання, а для окремих з них ( ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ) келії є зареєстрованим місцем проживання; як наслідок рішення суду, що буде ухвалене за результатами вирішення даного спору, вплине на передбачене Конституцією України їх право на житло. При цьому, за правилами ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

В підготовчому засіданні 26.02.2025 суд постановив протокольні ухвали про залишення без задоволення заяви Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про залучення Київської Митрополії Української Православної Церкви, а також заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Відмовляючи у залученні до участі у справі вищевказаних осіб, суд виходив з наступного:

згідно ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі 910/17792/17 серед іншого вказано, що згідно зі статтею 27 ГПК України (у вищевказаній редакції) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін.

Зі змісту наведених норм убачається, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Нова редакція ГПК України (стаття 50) також передбачає відповідний процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за яким є неможливим винесення рішення або ухвали суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

В межах даної справи судом розглядаються позовні вимоги Національного архітектурно історичного заповідника «Чернігів стародавній» до Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про зобов?язання відповідача повернути на користь позивача комплекс споруд пам?яток архітектури національного значення Єлецького монастиря, а також про усунення перешкод у користуванні позивачем вищевказаним майном шляхом виселення відповідача (Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви).

Згідно ст. 7, 10, 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Релігійні управління і центри мають право відповідно до своїх зареєстрованих статутів (положень) засновувати монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), які діють на підставі своїх статутів (положень), що реєструються у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації.

Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

У «Словнику української мови» наведене наступне тлумачення слова «Монастир»:

1. Релігійна громада ченців або черниць, що з належними їй землями та капіталами становить церковно господарську організацію;

2. Церква, будівлі й територія, належні цій громаді.

В Статуті Української Православної Церкви, ухваленого Собором Української Православної Церкви 27.05.2022, вказано, що Українська Православна Церква об`єднує єпархії, синодальні установи, благочиння, парафії, монастирі, духовні навчальні заклади, братства, сестринства та місії (п. 4 розділу І).

Установи Української Православної Церкви: Київська Митрополія Української Православної Церкви, синодальні установи, управління єпархій, парафії, монастирі, духовні навчальні заклади, місії, братства і сестринства мають цивільну правоздатність і є юридичними особами з моменту реєстрації їхніх статутів в органах державної влади (п. 5 розділу І).

Українська Православна Церква поділяється на єпархії - місцеві церкви, які очолюються єпархіальними архієреями й об`єднують єпархіальні установи, благочиння, парафії, монастирі, подвір`я, духовні навчальні заклади, братства, сестринства, місії (п. 1 розділу VІІ).

Монастир це церковна установа, в якій мешкає і здійснює свою діяльність чоловіча або жіноча громада, що складається з православних християн, які добровільно обрали чернечий спосіб життя заради духовного та морального вдосконалення. Монастирі проголошуються ставропігійними за рішенням Священного Синоду Української Православної Церкви на чолі з Митрополитом Київським і всієї України при дотриманні канонічної процедури. Ставропігійні монастирі перебувають під наглядом та канонічним управлінням Митрополита Київського і всієї України. Монастирі Української Православної Церкви є спільножитніми. Монастирі поповнюються згідно з розпорядженням єпархіального архієрея особами православного віросповідання, які бажають вести чернечий спосіб життя (п. 1, 3, 4, 6, 7 розділу ІХ).

В Статуті Свято Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви, затвердженого у новій редакції Митрополитом Київським і всієї України 12.12.2006, зареєстрованого Постановою Ради у справах релігій при Кабінеті Міністрів України (протокол № 11 від 29.12.1992 вказано, що Свято Успенський жіночий монастир є релігійною організацією, котра, як структурний підрозділ Української Православної Церкви, входить до складу Чернігівської єпархії. Засновником Монастиря є Київська Митрополія Української Православної Церкви.

Монастир церковний заклад, у якому живе та здійснює свою діяльність жіноча громада, що складається з осіб чернечого звання, об`єднаних обітницями цнотливості, безкорисливості та послуху, що присвятили себе молитві, праці та благочестивому життю.

Ставропігіальним Монастир проголошується рішенням Священного Синоду УПЦ. Монастир перебуває під наглядом та канонічним управлінням правлячого Архієрея.

Монастир є спільножитним. Він поповнюється за благословенням правлячого архієрея особами православного віросповідання, які бажають вести чернечий спосіб життя.

Монастир здійснює свою діяльність, дотримуючись діючого законодавства України, Статуту Української Православної Церкви, Статуту єпархії а також цього Статуту.

Монастир володіє правами юридичної особи у рамках, визнаних законодавством України, цим Статутом, Статутом УПЦ та Статутом Чернігівської єпархії.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства та Статутів Української Православної Церкви і Свято Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви, слід зробити висновок, що Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви та Свято Успенський жіночий монастир являються окремими релігійними організаціями та окремими юридичними особами.

Фізичні особи, які подали заяви про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, вказують, що частина комплексу споруд пам?яток архітектури національного значення Єлецького монастиря (Північні, Східні та Південно-західні келії монастиря) є місцем їх проживання в розумінні ст. 29 Цивільного кодексу України

При цьому, монастир став їх місцем проживання у зв`язку з добровільним обранням чернечого способу життя заради духовного та морального вдосконалення після того як вони поступили до Свято Успенського жіночого монастиря.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вищевказані фізичні особи, які подали заяви про вступ у справу в якості третіх осіб, не перебувають з жодною зі сторін справи (Національним архітектурно історичним заповідником «Чернігів стародавній» або Управлінням Чернігівської єпархії Української Православної Церкви) у матеріальних правовідносинах щодо користування нерухомим майном з метою проживання у ньому.

На переконання суду такі правовідносини існують саме між фізичними особами та Свято Успенським жіночим монастирем.

Та обставина, що для частини фізичних осіб відповідне нерухоме майно являється зареєстрованим місцем проживання, не впливає на висновок суду, оскільки згідно ч. 4 ст. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

З огляду на те, що у даній справі Національним архітектурно історичним заповідником «Чернігів стародавній» не було пред`явлено жодних позовних вимог до Свято Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви, суд дійшов висновку, що в результаті прийняття судом рішення у справі матеріальні правовідносини між фізичними особами та монастирем щодо користування нерухомим майном з метою проживання у ньому не зазнають змін.

Також суд враховує, що інтереси всіх фізичних осіб, які подали заяви про вступ у справу, в даній справі представляє Свято Успенський жіночий монастир Чернігівської єпархії Української Православної Церкви, який являється релігійною організацією (релігійною громадою черниць).

Щодо Київської Митрополії Української Православної Церкви, то вона також є окремою релігійною організацією та окремою юридичною особою. Згідно Статуту Київської Митрополії, вона є центральним виконавчо розпорядчим церковним органом (релігійним адміністративним центром) незалежної і самостійної в своєму устрої і управлінні Української Православної Церкви, що здійснює керівництво єпархіальними управліннями, парафіями, монастирями, духовними школами, братствами та іншими релігійними організаціями Української Православної Церкви (УПЦ).

І хоча Київська Митрополія є засновником Свято Успенського жіночого монастиря, вона також не перебуває з жодною зі сторін справи у матеріальних правовідносинах щодо користування нерухомим майном. Тому, з огляду на суб`єктний склад та предмет спору, рішення у даній справі не вплине на права або обов`язки Київської Митрополії Української Православної Церкви щодо однієї із сторін.

В підготовчому засіданні 26.02.2025 повноважний представник позивача заявив усне клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку на подання доказів (додаток до клопотання від 31.01.2025, що надійшло до Господарського суду Чернігівської області 03.02.2025 через систему «Електронний суд», а саме: копії адвокатського запиту від 31.01.2025 № 05/25 до Чернігівської обласної державної адміністрації та відповіді від 31.01.2025 № 01-01-32/1183 на вказаний адвокатський запит).

В обгрунтування даного клопотання позивач вказує, що вищезгаданою постановою від 23.10.2024 Верховного Суду, якою скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 у справі № 927/1342/23, суд касаційної інстанції виснував, що місцевий господарський суд та суд апеляційної інстанції не дослідили факту наявності/відсутності рішення уповноваженого органу щодо вирішення питання про укладення чи неукладення договорів про строкове спільне безоплатне користування Чернігівською єпархією УПЦ комплексом споруд пам`яток архітектури Єлицького монастиря Національного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній», що є державною власністю.

З метою виконання відповідних вказівок Верховного Суду та отримання відповідної інформації позивач звернувся з адвокатським запитом до Чернігівської обласної державної адміністрації, відповідь на який був отриманий 31.01.2025.

Враховуючи вищенаведене, подані позивачем докази не могли бути подані у встановлений законом процесуальний строк з об`єктивних причин.

Також в підготовчому засіданні 26.02.2025 повноважний представник позивача заявив усне клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку на подання доказів копії постанови Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 927/395/23, поданих до місцевого господарського суду 03.02.2025.

Дане клопотання позивач обгрунтовує тим, що вищезгадана постанова суду касаційної інстанції була прийнята лише 16.01.2025, а тому не могла бути подана до суду у встановлений законом процесуальний строк.

При цьому, подаючи відповідний доказ позивач зауважує, що на сьогоднішній день існує рішення суду, що набрало законної сили, яким, зокрема, встановлено нікчемність Договору від 14.09.2016 № 1 про строкове спільне безоплатне користування комплексом споруд пам`яток архітектури національного значення Єлецького монастиря XII-XVII ст. (охор. № 250043-Н) Національного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній», що є державною власністю, укладеного між заповідником та Управлінням Чернігівської єпархії Української Православної Церкви.

На думку позивача, існування вказаного вище судового рішення має значення для всебічного з`ясування всіх обставин даної справи та об`єктичного вирішення даного спору.

Розглянувши дане клопотання позивача, суд постановив протокольну ухвалу про його задоволення.

В підготовчому засіданні 26.02.2025 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача про поновлення встановленого законом процесуального строку на подання доказів (надіслані до Господарського суду Чернігівської області до через систему «Електронний суд» до початку підготовчого засідання 03.02.2025).

В підготовчому засіданні 26.02.2025 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів; крім того, оголошено перерву до 12.03.2025; постановлено провести наступне підготовче засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon».

06.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 06.03.2025 Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про долучення доказів (документів, що стосуються передачі комплексу споруд Єлецького монастиря Чернігівському Єпархіальному управлінню Української Православної Церкви), яке містить клопотання третьої особи про поновлення встановленого законом процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії.

Дане клопотання третьої особи обумовлено тим, що подані докази не могли бути подані у встановлений законом процесуальний строк, оскільки були нею отримані від Державного архіву Чернігівської області у березні 2025 року (супровідний лист від 03.03.2025 № Уст-300) у відповідь на адвокатський запит, який був вчинений на виконання вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 23.10.2024 щодо обов`язковості встановлення судом під час вирішення даного спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, для повного і всебічного розгляду справи.

Подані докази третя особа вважає такими, що спростовують доводи позивача та підтверджують позицію відповідача у даній справі, а тому вони є необхідними для всебічного та об`єктивного вирішення даного спору і ухвалення законного та справделивого рішення.

Розглянувши дане клопотання третьої особи, суд постановив в підготовчому засіданні 12.03.2025 протокольну ухвалу про його задоволення та поновлення встановленого законом процесуального строку на подання доказів.

До початку підготовчого засідання 12.03.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 12.03.2025 позивача про долучення до матеріалів справи доказів, яке містить клопотання про продовження процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії.

В підготовчому засіданні 12.03.2025 повноважний представник позивача зауважив, що фактично він просить поновити встановлений законом процесуальний строк на подання доказів.

Подання відповідних доказів позивач визначає як відповідь на подання 06.03.2025 клопотання від 06.03.2025 Свято-Успенським жіночим монастирем Чернігівської єпархії Української Православної Церкви про долучення доказів; як наслідок відповідна процесуальна дія не могла бути вчинена позивачем у встановлений законом процесуальний строк.

Розглянувши дане клопотання позивача, суд постановив протокольну ухвалу про його задоволення.

Щодо доводів представників учасників справи про те, що подані іншими учасниками докази повністю або частково не стосуються предмету спору по даній справі, то такі доводи суд не може взяти до уваги, оскільки дослідження доказів та надання їм оцінки відбувається під час розгляду справи по суті (ст. 209, 210 Господарського процесуального кодексу України), а не в підготовчому засіданні суду.

Також в підготовчому засіданні 12.03.2025 повноважний представник відповідача заявив усне клопотання про оголошення перерви для направлення Свято-Успенським жіночим монастирем Чернігівської єпархії Української Православної Церкви всім учасникам справи доказів, що були подані до суду 06.03.2025 через систему «Електронний суд».

Повноважна представниця третьої особи пояснила, що оскільки докази подаються нею в електронній формі, то за правилами Господарського процесуального кодексу України (ч. 9 ст. 80) вона не має обов`язку направлення їх іншим учасникам справи.

Розглянувши клопотання позивача, суд постановив протокольну ухвалу про залишення його без задоволення, оскільки обставини, наведені в його обгрунтування не є підставою для оголошення перерви в підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні судом, відповідно до вимог ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Присутня в підготовчому засіданні 13.03.2025 повноважна представниця Міністерства культури та стратегічних комунікацій України заявила усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

За змістом 197 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Враховуючи вищевикладене та наявність технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням системи «EasyCon», клопотання третьої особи про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою ресурсу «EasyCon» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 182 185, 197, 233, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02 квітня 2025 р. о 14:30 у приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: 14000, м. Чернігів, проспект Миру, 20, зал судових засідань № 201.

Викликати для участі в судовому засіданні представника Національного архітектурно-історичного заповідника «Чернігів стародавній» в якості позивача. Повідомити позивача, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Викликати для участі в судовому засіданні представника Управління Чернігівської єпархії Української Православної Церкви в якості відповідача. Повідомити відповідача, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Викликати для участі в судовому засіданні представника Міністерства культури та стратегічних комунікацій України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Повідомити третю особу, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Викликати для участі в судовому засіданні представника Свято-Успенського жіночого монастиря Чернігівської єпархії Української Православної Церкви в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Повідомити третю особу, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.

Клопотання Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задовольнити.

Проведення судового засідання здійснити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https://easycon.com.ua/) відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Копії цієї ухвали надіслати сторонам та третім особам.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повна ухвала складена 17.03.2025.

Дата набрання ухвалою законної сили 12.03.2025.

Суддя А.С.Сидоренко