ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Справа№ 910/12628/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

За участю представників сторін:

від позивача: Савенко Ю.Н.;

від відповідача 1: Колесник А.С.;

від відповідача 2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024

у справі №910/12628/24 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот"

до Держави в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 422 294, 20 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Азот" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Держави в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення коштів виконавчого збору в розмірі 422 294,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в межах зведеного виконавчого провадження з Приватного акціонерного товариства "Азот" було стягнуто суму виконавчого збору в розмірі 422 294,20 грн, проте, рішенням від 23.02.2024 Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/11979/23 визнано протиправною та скасовано постанову НОМЕР_5 від 01.12.2023 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору на суму 422 294,20 грн. Отже, на думку позивача, скасування вказаної вище постановою є підставою для стягнення коштів з держави, яка у даному випадку діє в особі відповідачів 1 та 2.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/12628/24 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами не надано до матеріалів справи доказів відновлення прав позивача, з якого було стягнуто в межах виконавчого провадження грошові кошти в сумі 422 294,20 грн, на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, яка у подальшому була скасована у судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/12628/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду у касаційному порядку справи № 580/11979/23;

- виконавчий збір був перерахований до бюджету у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, з урахуванням ст.ст. 27, 45 Закону, та до набрання законної сили рішенням у справі №580/11979/23, а тому такі перерахування були правомірними;

- до суду першої інстанції було подано копії службових записок щодо повернення коштів з державного бюджету на загальну суму 422 294, 20 грн та виписку з рахунку на підтвердження, що кошти перебувають на рахунку Відділу;

- так як на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1 та на рахунку Відділу перебували кошти, які були повернуті з Державного бюджету України, державним виконавцем було здійснено розрахунок розподілу сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням;

- на виконання вимог Закону державним виконавцем проведено розрахунок стягнутих з боржника сум та кошти в сумі 422 294,20 грн було розподілено відповідно до черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/12628/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі №910/12628/24 залишено без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 7601, 31 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 04.03.2025.

Ухвалою суду від 03.03.2025 судові засідання при апеляційному розгляді призначено в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи

07.02.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

11.02.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти її доводів та вимог, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Явка представників сторін

Представник відповідача 2 у судове засідання 04.03.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином шляхом направлення процесуальних документів до електронного кабінету в системі ЄСІТС.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пункті 2.2. Правил організації ефективного господарського судочинства, затверджених рішенням загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 5 від 29.05.2024, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 04.03.2025 за відсутності представника відповідача 2.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_1, боржником за яким є Приватне акціонерне товариство "Азот".

До складу зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 входило, зокрема, виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо виконання постанови № НОМЕР_5 від 01.12.2023 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Азот" виконавчого збору у розмірі 422 254,20 грн.

В межах примусового виконання зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 з Приватного акціонерного товариства "Азот" було примусово стягнуто за рахунок реалізації належного товариству майна суму в розмірі 25 821 600,00 грн. з ПДВ та суму в розмірі 37 505 160,00 грн. з ПДВ.

Зокрема, державним виконавцем проведено розрахунки вищевказаних сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_1 в наступному порядку:

- згідно розрахунку від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП № НОМЕР_2 у сумі 88 794,92 грн;

- згідно розрахунку від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП НОМЕР_3 у сумі 65 109,67 грн;

- згідно розрахунку від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП НОМЕР_3 в сумі 51 436,70 грн;

- згідно розрахунку від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № НОМЕР_2 в сумі 216 952, 89 грн.

Постановою від 01.05.2024 ВП № НОМЕР_2 виконавче провадження з примусового виконання постанови НОМЕР_5 від 01.12.2023 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Азот" виконавчого збору в сумі 422 294,20 грн закінчено у зв`язку із виконанням в повному обсязі.

Приватне акціонерне товариство "АЗОТ" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 01.12.2023 ВП № НОМЕР_5 про стягнення виконавчого збору в розмірі 422 294,50 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 1 грудня 2023 НОМЕР_5 про стягнення виконавчого збору; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь приватного акціонерного товариства "Азот" судові витрати зі сплати судового збору в сумі: 6 334,40 грн.

Вказані обставини на думку позивача вказують на наявність достатніх підстав для стягнення грошових коштів 422 294,50 грн з державного бюджету. Правовою підставою позову визначено приписи ст.1212 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відповідачами не надано до матеріалів справи доказів відновлення прав позивача, з якого було стягнуто в межах виконавчого провадження грошові кошти в сумі 422 294,20 грн, на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, яка у подальшому була скасована у судовому порядку.

Однак колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17).

Згідно із пунктом 1 частини першої статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належить до коштів виконавчого провадження.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно частини першої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Частинами другої третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

01.12.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величко Р.С. прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 422 294,20 грн.

За змістом частини сьомої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року по справі №580/11979/23 визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 1 грудня 2023 НОМЕР_5 про стягнення виконавчого збору в сумі 422 294,20 грн.

Доводи апелянта, що справа № 580/11979/23 перебуває на розгляді касаційному суді, у зв`язку з чим суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження у справі колегією суддів відхиляються з наступних підстав.

За приписами п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскільки рішення у справі № 580/11979/23 згідно приписів ст. 255 КАС України набрало законної сили після його перегляду в апеляційній інстанції, підстав для зупинення провадження у справі № 910/12628/24 не має.

Як вбачається з матеріалів справи, зарахування коштів в загальній сумі 422 294,20 гривень за виконавчим провадженням НОМЕР_5 відбулось на рахунок Державної казначейської служби, а саме:

- згідно розрахунку від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП № НОМЕР_2 у сумі 88 794,92 грн;

- згідно розрахунку від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП НОМЕР_3 у сумі 65 109,67 грн;

- згідно розрахунку від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП НОМЕР_3 в сумі 51 436,70 грн;

- згідно розрахунку від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № НОМЕР_2 в сумі 216 952, 89 грн.

Вирішуючи питання про те, за рахунок яких коштів має відшкодовуватись спірна сума та щодо суб`єктивного складу учасників такого спору, колегія суддів враховує наступне.

Оскільки відповідно до наведених вище положень ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснює казначейство України за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

На виконання зазначеної статті Кодексу наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджений Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, відповідно до п. 3 якого, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п. 5 порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

22.10.2024 до Головного управління Казначейства надійшли подання від Міністерства юстиції України про повернення коштів згідно вищезазначених платіжних інструкцій на загальну суму 422 294,20 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що долучені подання та службові записки щодо повернення грошових коштів не спростовують обґрунтованості позовних вимог, оскільки фактично грошові кошти позивачем так повернуто і не було, у службових записках вказано, що отримувачем коштів є Міністерство юстиції України.

Водночас, колегія суддів відхиляє такі висновки суду першої інстанції, оскільки як вбачається із долученої до матеріалів справи банківської виписки з Державного бюджету були повернуті кошти:

- згідно подання від 22.10.2024 №16 кошти в сумі 65 109,67 грн перераховані (повернуті) 24.10.2024;

- згідно подання від 22.10.2024 №15 кошти в сумі 88 794,94 грн перераховані (повернуті) 24.10.2024»;

- згідно подання від 22.10.2024 №18 кошти в сумі 51 436,70 грн перераховані (повернуті) 24.10.2024;

- згідно подання від 22.10.2024 №17 кошти в сумі 216 952,89 грн перераховані (повернуті) 24.10.2024.

Тобто, відповідні кошти виконавчого збору у розмірі 422 294,20 грн, які позивач просить стягнути у судовому порядку з Державного бюджету України, вже були повернуті на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Стосовно висновків суду, що отримувачем коштів у доповідних записках є Міністерство юстиції України, колегія суддів зазначає, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби є структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Колегія суддів звертає увагу на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18, по справі №910/12267/23 від 25.06.2024, на які, зокрема, посилався і суд першої інстанції, що лише у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Водночас, у даному випадку органом стягнення, а саме відповідачем 1 було подано відповідне подання про повернення коштів із Державного бюджету України, і таке подання було виконано шляхом повернення коштів з бюджету на рахунок державної виконавчої служби.

Колегія суддів відзначає, що з огляду на повернення з Державного бюджету України коштів на рахунок Відділу, задоволення позову у даній справі призведе до подвійного стягнення коштів з Державного бюджету України.

Колегія суддів також враховує доводи апелянта, що кошти, які були повернуті з Державного бюджету України, державним виконавцем розподілені в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, боржником за яким є Приватне акціонерне товариство "Азот", для задоволення вимог стягувачів.

А тому, враховуючи встановлені вище обставини справи та висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №551/1099/21, від 21.05.2019 у справі № 910/2569/18, по справі №910/12267/23 від 25.06.2024, з огляду на повернення з Державного бюджету України коштів виконавчого збору, які є предметом позову у даній справі, колегія суддів дійшла до висновку, що у позивача відсутні підстави для стягнення з бюджету коштів у розмірі 422 294,20 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/12628/24 - скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/12628/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/12628/24 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азот" (18028, Черкаська область, місто Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, буд.72, ) на користь Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ АРХІТЕКТОРА ГОРОДЕЦЬКОГО, будинок 13; ) 7 601,31 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/12628/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 18.03.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна