ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2025 Справа № 917/530/25

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 549/25 від 18.03.2025 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 - позивач,

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма ЧБГ, с. Піски, Миргородський район, Полтавська область, 37233 - відповідач,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх. № 549/25), в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" (, 37233, Полтавська обл., Миргородський район, село Піски, вул. Каденюка Леоніда, будинок 34) відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" (, 37233, Полтавська обл., Миргородський район, село Піски, вул. Каденюка Леоніда, будинок 34) відчуження рухомого майна;

- накладення арешту на грошові кошти належні Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" (, 37233, Полтавська обл., Миргородський район, село Піски, вул. Каденюка Леоніда, будинок 34), які знаходяться на всіх рахунках цього товариства у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, у межах суми позову 100 801 000,00 грн.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 24.01.2008 року він придбав частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Червонозаводське Бурякогосподарство, що становила 20 % статутного фонду (капіталу) товариства, що підтверджується договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Домбровською Т.В. - приватним нотаріусом Лохвицького нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №96 24.01.2008 року .

02.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю АгрофірмаЧервонозаводське Бурякогосподарство було перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма ЧБГ.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" здійснює діяльність в галузі сільського господарства (вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основних), вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів тощо). Товариство має у власності нерухоме та рухоме майно (транспортні засоби, технічні засоби та обладнання), об`єкти незавершеного виробництва, готову продукцію, дебіторську заборгованість, фінансові інвестиції, корпоративні права та інше. Для ведення діяльності, на праві власності та користування (оренди, емфітевзису тощо) використовуються земельні ділянки різних форм власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Витягу з ЄДРЮОФОПГФ відносно ТОВ АФ "ЧБГ", станом на 22.11.2023 року, вбачається що ОСОБА_1 є учасником товариства та розмір його частки складає 360 000,00грн. Загальний розмір статутного капіталу товариства становить 1 800 000,00 грн, отже частка ОСОБА_1 в статутному капіталі товариства складала 20 %.

24.11.2023 року ОСОБА_1 , для державної реєстрації його виходу із учасників ТОВ АФ "ЧБГ", подав заяву про вихід державному реєстратору Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Карчевській О.М.

Державна реєстрація виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства проведена 27.11.2023 року (Витяг з ЄДРЮОФОПГФ відносно ТОВ АФ "ЧБГ" станом на 27.11.2023 року).

05.12.2023 року ОСОБА_1 надіслав в адресу ТОВ АФ "ЧБГ" повідомлення про вихід із товариства, яке отримано одержувачем 07.12.2023 року. Надалі, у зв`язку з відсутністю відповіді на вказане повідомлення, позивач повторно звертався із аналогічними повідомленнями 11.07.2024 року та 12.08.2024 року, проте відповідач також їх проігнорував.

Товариство мало виплатити ОСОБА_1 ринкову вартість частки у статутному капіталі ТОВ АФ «ЧБГ`станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід з товариства (23.11.2023 року).

З моменту, коли товариству стало відомо про вихід ОСОБА_1 із товариства (07.12.2023 року), пройшло більше року, але, всупереч закону та статуту товариства, колишньому учаснику товариства вартість його частки не була виплачена.

Заявник має намір звернутися до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" на користь ОСОБА_1 ринкової вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ АФ «ЧБГ», яка підлягає виплаті у зв`язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід з товариства (23.11.2023 року) в розмірі 100 801 000,00 грн.

Крім того, заявник зазначає, що йому стало відомо, що по закінченню річного строку, визначеного законом для розрахунку з учасником, який вийшов із товариства з обмеженою відповідальністю, ТОВ АФ "ЧБГ" здійснило відчуження належного йому майна на значну суму, більш ніж на 200 000 000,00 гривень.

Так, станом на 26.11.2023 року, ТОВ Агрофірма "ЧБГ" належало 100 % часток статутного капіталу ТОВ Агрофірма "ЗОРЯ-АГРО" ().

У витягу з ЄДРЮОФОПГФ, станом на 03.10.2023 року стосовно ТОВАФ "ЗОРЯ-АГРО" вбачається, що єдиним учасником цього товариства та власником 100 % часток його статутного капіталу є ТОВ Агрофірма "ЧБГ".

У витягу з ЄДРЮОФОПГФ, станом на 25.02.2025 року стосовно ТОВ АФ "ЗОРЯ-АГРО" вбачається, що єдиним учасником цього товариства та власником 100 % часток його статутного капіталу вже став ОСОБА_2 (кінцевий бенефіціарний власник ТОВ Агрофірма "ЧБГ").

Отже, ТОВ АФ "ЧБГ" 11.12.2024 року здійснило відчуження належного їй майна, а саме корпоративних прав на ТОВ Агрофірма "ЗОРЯ-АГРО", ринкова вартість яких складала 185 547 000,00 гривень без ПДВ (згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості корпоративних прав, а саме 100% часток статутного капіталу ТОВ Агрофірма «ЗОРЯ- АГРО» () (дата оцінки 31.07.2023 року, дата складання звіту 22.11.2023 року).

Крім цього, ТОВ Агрофірма "ЧБГ" 27.01.2025 року здійснило відчуження належних йому нежитлових будівель і споруд за адресою: Полтавська область, Миргородський р-н, с. Піски, вул. Каденюка Леоніда, 34 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №26) на користь ТОВ "АГРОПЕРЕМОГА" (). Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер довідки 417026302 від 10.03.2025 року) щодо ТОВ Агрофірма "ЧБГ" та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер довідки 417024555 від 10.03.2025 року) щодо ТОВ "АГРО ПЕРЕМОГА" .

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості корпоративних прав, а саме 100% часток статутного капіталу ТОВ Агрофірма "ЧБГ" (), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ" (дата оцінки - 31.07.2023 року, дата складання звіту 22.11.2023 року) нежитлові будівлі і споруди за адресою: Полтавська область, Миргородський р-н, с. Піски, вул. Каденюка Леоніда, 34 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №26) оцінені в 20 294 089,78 гривень з ПДВ.

Тобто, лише відомі заявнику факти свідчать про відчуження майже половини свого майна особою, яка буде відповідачем за позовом.

Заявник вважає, що тимчасове накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову та заборона розпорядження майном ТОВ Агрофірма "ЧБГ" до прийняття рішення у справі, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Заявник зазначає, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать товариству і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 100 801 000,00 грн, вважає що доцільно обмежити право розпорядження ТОВ Агрофірма "ЧБГ" його майном, бо останнє активно його відчужує з моменту виникнення у В`ялого І.В. права на звернення з позовом. При цьому, у випадку підтвердження достатності у ТОВ Агрофірми "ЧБГ" грошових коштів для проведення розрахунків з учасником, суд має можливість скасувати або змінити окремі заходи забезпечення позову.

При розгляді заяви суд враховує наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18).

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії(пункти 1, 2 частини першої статті 137 ГПК України).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення або унеможливлення виконання рішення господарського суду, унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21).

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як вбачається із поданої заяви, заявник має намір звернутися до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" на користь ОСОБА_1 ринкової вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ АФ "ЧБГ" , яка підлягає виплаті у зв`язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід з товариства (23.11.2023 року) в розмірі 100 801 000,00 гривень.

При цьому суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 66 та статтею 139 Господарського кодексу України встановлено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 у справі № 925/1165/14 та в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 920/65/18.

При цьому, заявник вказує ціну позову, з яким він має намір звернутися до суду, - 100 801 000,00 грн, що вирахувана на підставі звіту про незалежну оцінку ринкової вартості корпоративних прав, а саме 100% часток статутного капіталу ТОВ Агрофірма "ЧБГ" (), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - товариством з обмеженою відповідальністю «НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ» на замовлення ТОВ Агрофірма "ЧБГ" за договором №15-08/2023 про надання послуг з оцінки майна від 14.08.2023 року.

Відповідно до зазначеного звіту вартість 100 % часток статутного капіталу ТОВ АФ "ЧБГ" станом на 31 липня 2023 року, складала 504 005 000,00 грн.

Як стверджує заявник, товариство мало виплатити йому ринкову вартість частки у статутному капіталі товариства, яка підлягає виплаті у зв`язку з його виходом із товариства з обмеженою відповідальністю, станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід з товариства (23.11.2023 року).

До заяви про забезпечення позову додано вищезазначений звіт про незалежну оцінку ринкової вартості корпоративних прав, де вартість 100 % часток статутного капіталу ТОВ Агрофірма "ЧБГ" визначена станом на 31 липня 2023 року.

Отже, в матеріалах справи відсутній висновок експертної установи, який визначав би вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті при виході учасника, яка повинна відповідати вартості його активів за вирахуванням зобов`язань (вартість чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі станом на 23.11.2023 року відповідно до частини 6 ст.24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не дають можливості достовірного встановлення вартості чистих активів товариства станом на розрахункову дату та зобов`язань ТОВ АФ "ЧБГ", а отже і вартості частини майна товариства, що підлягає виплаті при виході учасника, відтак будь-який висновок про таку вартість був би передчасним.

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти належні ТОВ АФ "ЧБГ", які знаходяться на всіх рахунках цього товариства у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, у межах суми 100 801 000,00 грн.

Заявляючи вимогу про заборону ТОВ АФ "ЧБГ" відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також заборону відчуження рухомого майна, заявником не було враховано співвідношення прав (інтересів), про захист яких просив, з вартістю майна, яке підлягає забороні відчуження, чи майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20 обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Перевіривши доводи викладені в заяві суд констатує, що позивач належними чином не доводить необхідність вжиття наведених ним заходів забезпечення позову через призму утруднення чи унеможливлення в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову, що є важливим аспектом при вирішенні питання про необхідність вжиття будь яких заходів забезпечення.

Як вбачається з наданих заявником доказів (витягів з ЄДРЮОФОПГФ відносно ТОВ АФ "ЧБГ" станом на 27.11.2023 року та станом на 22.11.2023 року, а також відносно ТОВ АФ "ЗОРЯ-АГРО" станом на03.10.2023 року та на 25.02.2025 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №417024555 та №417026302) ТОВ АФ "ЧБГ" дійсно було відчужено частину майна.

Однак дана обставина не вказує на те, що розмір чистих активів товариства було зменшено, оскільки за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України). Отже, матеріали справи не містить доказів зменшення чистого активу товариства та доказів того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду. Сама лише обставина продажу нерухомого майна та корпоративних прав на ТОВ Агрофірма "ЗОРЯ-АГРО" не може свідчити про намір відповідача до ухилення від виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Отже, вказані обставини не свідчать про вчинення товариством дій, спрямованих саме на ухилення від виконання сплати боргу, що є обов`язковою умовою для застосування судом передбачених законом заходів забезпечення позову. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що оборотних коштів відповідача буде недостатньо для задоволення в майбутньому вимог позивача. Водночас, реалізація нерухомого майна, метою якої є поповнення обігових коштів, покращує платоспроможність боржника, а також може слугувати меті інтенсифікації виробництва товарів.

Припущення заявника не співмірні з негативними наслідками до яких може призвести накладення запропонованих заходів забезпечення позову. Відновлення прав сторони не може відбуватися за рахунок пригнічення прав іншої сторони. За таких умов застосування заходів забезпечення позову призведе до безпідставного обмеження прав відповідача.

У свою чергу, лише посилання на недобросовісність дій відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №918/702/18).

Крім того, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, прямо впливають на права та інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 22.11.2023 року є засновниками товариства.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання зобов`язань, а діють виключно як засіб забезпечення реального виконання рішення суду.

Також, суд вказує на необхідність дотримуватись балансу інтересів всіх учасників процесу. Слід відзначити, що забезпечення позову може стати наслідком ускладнення досягнення відповідачем мети його діяльності та збитків (здійснює діяльність в галузі сільського господарства (вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основних), вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів тощо).

Слід також зазначити, що принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу. При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту майна.

Суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності судді слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець (на цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові з провадження №11-167сап21). Так, ВП ВС підкреслила, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Оцінюючи наведені позивачем обставини, докази та доводи про потребу в застосуванні наведених заходів забезпечення позову, суд, враховуючи принципи співмірності та адекватності заходів забезпечення позову, збалансованості інтересів учасників провадження приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ АФ "ЧБГ" відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно; заборони ТОВ АФ "ЧБГ" відчуження рухомого майна; накладення арешту на грошові кошти належні ТОВ АФ "ЧБГ", які знаходяться на всіх рахунках цього товариства у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, у межах суми позову 100 801 000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Суд звертає увагу заявника, що у заяві про забезпечення позову не наведено пропозиції щодо зустрічного забезпечення (п. 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № 549/25 від 18.03.2025 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала підписана 20.03.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко