ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" березня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4836/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу №916/4836/24

За позовом: Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6в, корп.4; );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС (65025, м. Одеса, Старокиївської дороги 21км., )

про стягнення 44 589,16грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Макаренко В.В. довіреність;

ВСТАНОВИВ:

Приватне Акціонерне товариство "Страхова Компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС про стягнення 44 589,16грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2024р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/4836/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

22.11.2024 за вх.№4836/24 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.11.2024р. було призначено розгляд справи №916/4836/24 у судовому засіданні з викликом сторін.

22.11.2024р. за вх. №42139/24 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними у зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю.

27.11.2024р. за вх.№42710/24 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач вважає що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вказує позивач, 13.03.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (надалі Позивач) та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу БМВ (д.р.н. НОМЕР_1 ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування».

За посиланнями позивача, 10.06.2023 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник транспортних засобів ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС») та транспортного засобу БМВ (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб БМВ (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного комплексного страхування на транспорті №027052/4605/0000493.

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року (справа №523/9929/23), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України.

Позивач вказує, що Страхувальник звернувся до нього з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного .

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 197 374,01грн., з яких 164 128,01грн. утримано з авансового платежу перерахованого ПД №162536 від 21.07.2020 та 33 246,00грн. утримання страхового платежу згідно бухгалтерської довідки №162536 від 14.07.2023.

Розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту ТЗ БМВ (д.р.н. НОМЕР_1 ), згідно рахунку №BL3610 від 28.06.2023.

Одночасно ПрАТ «СК «УНІКА» було замовлено проведення оцінки вартості збитків та відповідно до Звіту №49655: - вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 213 374,96грн., - вартість відновлювального ремонту ТЗ, з урахуванням зносу, становить 152 784,85грн.

За посиланнями позивача на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Еталон» згідно полісу ЕР № 214614916. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 160 000,00грн., франшиза 0,00грн.

17.05.2024 року АТ «СК «Еталон», виконуючи рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2024 року у справі №910/17/24, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 152 784,85грн., (ПД №1812), що дорівнює вартості матеріального збитку(вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу - ст. 29 ЗУ «Про ОСЦПВНТЗ»), визначеного у звіті та підтвердженого рішенням господарського суду.

Згідно відповіді від НПУ, власником транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ) є ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС».

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року(справа №523/9929/23) встановлено, що водій транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ) - ОСОБА_2 , є працівником відповідача(водієм).

Отже на переконання позивача, зважаючи на викладене вище з урахуваннями положень ст. 1172 Цивільного кодексу України до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від відповідальної особи (ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС») компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу БМВ (д.р.н. НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.06.2023 в м. Одеса, яка дорівнює 44 589,16грн. та є різницею між сумою страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 197 374,01грн. та сумою страхового відшкодування АТ «СК «Еталон» яка становить 152 784,85грн.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Приватне Акціонерне товариства "Страхова Компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування").

Дана норма кореспондується зі ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ст. 20 ЗУ "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 ЗУ "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особо.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічну норму містить стаття 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Еталон» згідно полісу ЕР № 214614916. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 160 000,00грн., франшиза 0,00грн.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2024 року АТ «СК «Еталон», виконуючи рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2024 року у справі №910/17/24, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 152 784,85грн., (ПД №1812), що дорівнює вартості матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу - ст. 29 ЗУ «Про ОСЦПВНТЗ»), визначеного у звіті та підтвердженого рішенням господарського суду.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі 426/16825/16-ц та у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 р. №916/2554/17).

Власником транспортного засобу БАЗ (д.р.н. НОМЕР_2 ) є Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС.

Постановами Суворовського районного суду міста Одеси від 30.06.2023р. (справа №523/9929/23) встановлено, що ОСОБА_2 є водієм відповідача.

Зважаючи на викладене у зв`язку з виплатою страхового відшкодування до ПрАТ "СК "УНІКА" перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» (особи, відповідальної за заподіяння шкоди) у межах фактичних витрат за вирахування сплаченого страховиком відповідача.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, приймаючи до уваги, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ, який було сплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування в сумі 197 374,01грн. перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування в розмірі 152 784,16грн., то з відповідача, як відповідальної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням як дорівнює 44 589,16грн.

Щодо заперечень відповідач, суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, страховиком відповідача підтверджено факт звернення ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» з відповідною заявою/повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, складену та підписану генеральним директором ТОВ «ПТ». Разом із заявою відповідачем надано посвідчення водія ОСОБА_2 . Згідно повідомлення від 14.06.2023 року, складеного відповідачем відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній підтвердив факт, місце, обставини події та учасників ДТП. Так, згідно вказаного повідомлення водієм належного відповідачу ТЗ є ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним посвідченням водія.

Більш того задовольняючи позов у справі №910/17/24 Господарський суду м. Києва дійшов висновку про обов`язок страховика відповідача (АТ «СК «Еталон») здійснити виплату за полісом ЕР № 214614916, страхувальником згідно якого є ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС».

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6в, корп.4 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС (65025, м. Одеса, Старокиївської дороги 21км., ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС (65025, м. Одеса, Старокиївської дороги 21км., ) на користь Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6в, корп.4; ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 44 589 (сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять )грн. 16 коп. та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 березня 2025 р.

Суддя К.Ф. Погребна