ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/105/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивачів: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Технолоджі Солюшнс»

до ОСОБА_1

про стягнення 190 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Технолоджі Солюшнс» (пров. Промисловий, 2, с. Дубечне, Ковельський район, Волинська область, 44412, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення суми передоплати в розмірі 190 000,00 грн за договором поставки № 18-063/24УА від 18.06.2024 та понесених судових витрат - сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено зобов`язання, що виникло відповідно до умов договору поставки № 18-063/24УА від 18.06.2024, оскільки позивачем сплачено відповідачу відповідно до умов Договору 100 % передоплати за товар в розмірі 190 000, 00 грн. Однак, відповідачем товар не поставлено, на вимогу позивача попередню оплату не повернуто, тому позивач вимушений був звернутися з позовом до суду, з метою захисту свого майнового права шляхом повернення попередньої плати за непоставлений товар.

Ухвалою від 10.02.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Щодо підвідомчості даного спору господарським судам.

Відповідач є фізичною особою та на дату подання позову не має статусу суб`єкта господарювання, що підтверджується інформацією з відповіді № 1186597 від 11.03.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.06.2024 зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, номер запису: 001581352.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно з ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зазначений висновок повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 05 червня 2018 року по справі № 338/180/17, від 13 лютого 2019 року по справі № 910/8729/18, від 04 вересня 2019 року по справі № 640/16902/18.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

10.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, повідомив про те, що позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі.

Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення розгляду справи по суті, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі № 925/105/25 надіслана відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в матеріалах справи міститься поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату ухвали суду.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов або будь-які інші письмові заперечення по суті спору не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання.

Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

18 червня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Технолоджі Солюшнс» (позивач) уклало з фізичною особою підприємцем Майданюком Владиславом Юрійовичем (відповідач) договір поставки № 18-063/24УА (далі Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки фізична особа підприємець Майданюк В. Ю. (за договором постачальник, відповідач) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити (передати у власність) ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» (за договором покупець, позивач) товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, прийняти і оплатити товар за цінами, в кількості і асортименті згідно зі специфікаціями до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 4.3. Договору поставки умови оплати за товар вказуються у відповідній специфікації та здійснюються покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у зазначені в специфікації терміни.

Відповідно до п. 8.6. Договору поставки у разі затримання поставки товару з вини продавця на строк більше 7 (семи) календарних днів покупець має право направити продавцю повідомлення про повернення оплаченої покупцем суми за невчасно поставлений товар. В свою чергу продавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від покупця, повернути оплачену суму шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок покупця.

Договір скріплений підписами та печатками його сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

18 червня 2024 року сторонами було підписано Специфікацію № 1 до Договору на поставку товару окуляри Skyzone 04X Pro в кількості 10 шт. загальною вартістю 190 000,00 грн.

Згідно з п. 3 Специфікації № 1 від 18 червня 2024 року умови оплати товару: 100 % передоплата.

Відповідач виставив рахунок № 21 від 18 червня 2024 року на передоплату вказаного у специфікації товару на суму 190 000,00 грн. (сто дев`яносто тисяч грн. 00 коп.) без ПДВ.

21 червня 2024 року ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» на виконання умов Договору поставки, Специфікації № 1 до цього договору, та згідно з рахунком постачальника перерахувало передоплату в сумі 190 000,00 грн на поточний рахунок фізичної особи підприємця Майданюка В. Ю.

В позовній заяві позивач зазначив, що всупереч погодженим умовам щодо строку поставки товар після отримання відповідачем передоплати не був поставлений ні у встановлений в специфікації строк, ні пізніше.

З метою досудового врегулювання спору, 03 жовтня 2024 року ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» надіслало відповідачу вимогу про повернення суми передоплати, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове відправлення, описом поштового вкладення та квитанції про відправлення.

За твердженням позивача відповідач вимоги претензії залишив без виконання, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Отже, предметом позову, що розглядається у даній справі, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення грошових коштів попередньої оплати товару окуляри Skyzone 04X Pro, обумовленого договором № 18-063/24УА від 18.06.2024, в розмірі 190 000, 00 грн.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (далі по тексту ЦК України).

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд доходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Технолоджі Солюшнс» (позивач) уклало з фізичною особою підприємцем Майданюком Владиславом Юрійовичем (відповідач) договір поставки № 18-063/24УА.

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки фізична особа підприємець Майданюк В. Ю. (за договором постачальник, відповідач) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити (передати у власність) ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» (за договором покупець, позивач) товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, прийняти і оплатити товар за цінами, в кількості і асортименті згідно зі специфікаціями до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

18 червня 2024 року сторонами було підписано Специфікацію № 1 до Договору на поставку товару окуляри Skyzone 04X Pro в кількості 10 шт. загальною вартістю 190 000,00 грн.

21 червня 2024 року ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» на виконання умов Договору поставки, Специфікації № 1 до цього договору, та згідно з рахунком постачальника перерахувало передоплату в сумі 190 000,00 грн. на поточний рахунок фізичної особи підприємця Майданюка В. Ю.

Відповідно до п. 8.6. Договору поставки сторони погодили, що у разі затримання поставки товару з вини продавця на строк більше 7 (семи) календарних днів покупець має право направити продавцю повідомлення про повернення оплаченої покупцем суми за невчасно поставлений товар. В свою чергу продавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від покупця, повернути оплачену суму шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок покупця.

03 жовтня 2024 року відповідно до п. 8.6. Договору поставки ТОВ «Сіті Технолоджі Солюшнс» надіслало відповідачу вимогу про повернення суми передоплати. Направлення претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист, рекомендованим повідомленням про поштове відправлення, квитанцією про відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд керуючись ч. 1 ст. 530 ЦК України доходить до висновків, що відповідач повинен виконати обов`язок повернення попередньої оплати відповідно до п. 8.6. Договору поставки у п`ятиденний строк від дня пред`явлення позивачем вимоги (03.10.24).

Зі змісту зазначених норм права випливає, що умовою їх застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні як докази поставки товару окуляри Skyzone 04X Pro в кількості 10 шт., так і докази повернення відповідачем попередньої оплати в загальному розмірі 19000,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив свій обов`язок з поставки товару.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору поставки та діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 190000,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

При зверненні до суду за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Майданюка Владислава Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сіті Технолоджі Солюшнс (пров. Промисловий, 2, с. Дубечне, Ковельський район, Волинська область, 44412, ) 190 000,00 грн заборгованості, 2422,22 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 17 березня 2025 року.

Суддя О.В. Чевгуз