ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1266/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Валявська О.О. - наказ про призначення №373 від 01.09.2021, довіреність

№02.01.2025, трудовий контракт №3 від 02.01.2025,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ"

про стягнення 999 444,87грн.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 999 444,87грн, з яких: 768 062,34грн основного боргу, 33 409,95грн пені, 151 712,65грн штрафу та 46 259,93грн 36% річних, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 16.12.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/1266/24 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.01.2025.

Ухвалою суду від 22.01.2025 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ТОВ "АГРОРЕСУРС-А" за вих.№1 від 13.01.2025 та вирішено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням поданих змін, а саме про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" та ОСОБА_1 на користь позивача 999 444,87грн, з яких: 768 062,34грн - боргу за отриманий та не оплачений товар (700 407,71грн - основного боргу без урахування курсової різниці; 9 499,05грн - курсової різниці; 58 155,58грн - дооцінки за актом перегляду ціни по специфікації); 33 409,95грн - пені, 151 712,65грн - штрафу, 46 259,93грн - 36% річних. Відкладено підготовче засідання на 05.02.2025.

Ухвалою суду від 05.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1266/24 до судового розгляду по суті на 06.03.2025.

06.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача-2 - ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" надійшла заява від 06.03.2025 у якій останній просить суд визнати поважними причини неявки у судове засідання та відкласти розгляд справи по суті, через неможливість взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 06.03.2025, у зв`язку з перебуванням за межами міста Житомир по сімейних обставинах.

Відповідачі-1,2 у судове засідання 06.03.2025 не прибули, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідач-1 - ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" 06.02.2025 отримав ухвалу суду від 05.02.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.03.2025 у електронному кабінеті, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

З метою повідомлення відповідача-2 - ОСОБА_1 про розгляд справи №906/1266/24, ухвалу суду від 05.02.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.03.2025, судом направлено рекомендованим листом за адресою реєстрації відповідача-2, яка зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі (а.с.129).

Однак, 19.02.2025 ухвала суду від 05.02.2025, яка направлялася ОСОБА_1 , була повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 ст.120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19 та від 01.03.2023 у справі № 910/18543/21).

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача-2 про розгляд даної справи.

Розглянувши клопотання представника відповідача-1 - ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" про відкладення розгляду справи та оглянувши наявні у матеріалах справи документи, суд враховує, що частиною 3 статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, наведене положення законодавства передбачає можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 58 ГПК України).

Слід також зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна юридична особа.

Отже суд констатує, що ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" не було позбавлене права направити в дане судове засідання, як представника відповідача-1 - адвоката Ващук Ю.С., так в судове засідання також міг з`явитись безпосередньо керівник ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ". Доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні 06.03.2025 зазначеними особами матеріали справи не містять і до клопотання адвоката Ващук Ю.С. такі докази не додано.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судове засідання 06.03.2025 явка представників сторін обов`язковою не визнавалась і нез`явлення представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду справи по суті.

За вказаного, господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання представника ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" - адвоката Ващук Ю.С. про відкладення розгляду справи по суті.

З огляду на те, що неявка в засідання суду учасників справи та неподання відповідачем письмового відзиву, не перешкоджають розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

У судовому засіданні 06.03.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні 06.03.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги ТОВ "АГРОРЕСУРС-А" обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" зобов`язань за договором поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, в забезпечення якого між ТОВ "АГРОРЕСУРС-А", ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №9218/24/П/ЖИСІ-юр1/ДП, внаслідок чого у відповідача-1 утворилась заборгованість у розмірі 999 444,87грн, з яких: 768 062,34грн - боргу за отриманий та не оплачений товар (700 407,71грн - основного боргу без урахування курсової різниці; 9 499,05грн - курсової різниці; 58 155,58грн - дооцінки за актом перегляду ціни по специфікації); 33 409,95грн - пені, 151 712,65грн - штрафу, 46 259,93грн - 36% річних, яка не сплачена ні ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ", ні ОСОБА_1 .

Відповідачі - 1,2 правом на подачу відзивів на позовну заяву не скористалися.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

07.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" (далі- продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" (далі - покупець) укладено договір поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024 (далі - договір) (а.с.16-19).

Відповідно до умов договору, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів та супутніх послуг (п.1.2 договору).

Згідно з п.1.2 договору кількість, одиниці виміру, асортимент, упаковка товару визначаються специфікаціями, та/або накладними, та/або рахунками-фактурами, що є невід`ємною частиною цього договору. За відсутності заперечень покупця можлива поставка іншого найменування (сорту або гібриду) товару аналогічної якості.

Відповідно до п. 2.1. договору, орієнтовні ціни на товар та/або надані послуги визначаються у специфікаціях. Сторони встановлюють вартість (ціну) товару в гривнях та відповідний еквівалент у доларах США чи Євро. Фактичні ціни на поставлений товар та загальна вартість вказуються у видаткових накладних на поставку товарів покупцю та/або рахунках-фактурах. Ціна товару включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість, що нараховується/не нараховується згідно з законодавством України. Ціну (вартість) договору складає загальна вартість фактично поставленого продавцем товару згідно з цим договором та/або наданих послуг.

Сторони домовились, що вказані у підписаних сторонами специфікаціях ціни в гривнях та загальна сума договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані продавцем в залежності від зміни комерційного курсу гривні до іноземної валюти. Процедуру коригування ціни товару продавцем у порядку, передбаченому даним пунктом договору, сторони домовились вважати погодженою на увесь час чинності цього договору та не вважати таке коригування односторонньою зміною умов договору, що потребує окремого погодження сторін. У зв`язку з тим, що товар придбаний продавцем за цінами, визначеними у доларах США/Євро, незмінною фіксованою величиною залишається сума еквіваленту загальної ціни договору в доларах США чи Євро, враховуючи ПДВ (п. 2.2. договору).

Відповідно до п.2.5. договору, у випадку порушення покупцем строків здійснення оплати, зазначених у специфікаціях до даного договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар за вищим курсом: або за курсом, що визначається відповідно до положень 2.3, 2.4 та 2.4.1. договору, або за курсом на день, що передує фактичному здійсненню оплати за товар.

Покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти за товар на поточний рахунок продавця в національній валюті України (гривні) у строки та розмірі, визначені в специфікаціях до договору. Обов`язок вважається виконаним з моменту зарахування грошових коштів на рахунок продавця (п. 3.1. договору).

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору. Відповідно до п.2 ст.232 ГК України сторони дійшли згоди, що збитки стягуються у повній сумі понад штрафні санкції.

Відповідно до п.8.5. договору, крім відповідальності, встановленої п. 8.1. даного договору, покупець: за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення, а також у разі прострочення до 7 днів, штраф у розмірі 5% (п`яти) процентів від суми несплаченого боргу, від 8 до 14 днів - 10 (десяти) процентів від суми несплаченого боргу та на строк, більший 14 днів - 20 (двадцять) процентів від суми несплаченого боргу.

Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України продовжується до 3 (трьох) років (п. 8.8. договору).

Відповідно до п.10.7 договору, він набуває чинності з моменту підписання і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань. Зміни до цього договору можуть бути внесені за взаємною угодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

Також, 07.05.2024 між ОСОБА_1 (поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" (боржник) укладено договір поруки № 9218/24/П/ЖИСІ-юр1/ДП (далі - договір поруки).

Розділом "Визначення термінів" договору поруки визначено, що "основний договір" - договір поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до нього.

Згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання/належне виконання боржником, взятих на себе зобов`язань, що витікають з основного договору (п. 1.1. договору поруки).

Відповідно до п.1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для боржника основним договором. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язання, вказаного у п.1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника на поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно п.1.3 договору поруки, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання/неналежного виконання боржником будь-якої частини зобов`язання, так і при невиконанні боржником зобов`язання в цілому.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п. 1.4. договору поруки).

Згідно п. 1.6. договору поруки, порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання боржника із врахуванням основного договору, а також змін та/або доповнень до нього з моменту набрання ними чинності. Поручитель погоджується, що усі інші зміни до основного договору не є такими, що збільшують обсяг його відповідальності, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання боржника з врахуванням таких змін без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем.

Кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із основного договору при умові, якщо в установлений основним договором строк виконання боржником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані. У разі порушення зобов`язання боржником, кредитор має право, на власний вибір, направити поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину) або повідомлення про невиконання боржником зобов`язання або пред`явити до поручителя позов. Поручитель зобов`язаний виконати вимогу (позовні вимоги) або задовольнити повідомлення кредитора згідно умов, що передбачені основним договором (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.6 договору поруки передбачено, що зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином з моменту зарахування боржником та/або поручителем на рахунок кредитора необхідної суми грошових коштів.

У відповідності до п.3.3 договору поруки, порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого основним договором та в любому випадку до моменту повного належного виконання зобов`язань боржника. Непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості боржника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості боржника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості боржника.

Відповідно до п. 3.4 договору поруки, цей договір вступає у силу з моменту його укладення сторонами та діє до моменту належного виконання усіх зобов`язань боржника за основним договором та/або виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

21.05.2024 між ТОВ "АГРОРЕСУРС-А" та ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" підписано специфікацію №1 до договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, в якій визначено, що поставці підлягає насіння соняшника на загальну суму 1 219 259,64грн з ПДВ, еквівалент у Євро з ПДВ - 28 268,50 Євро (курс 43,13 грн/1 євро). Сторони погодили, що оплата товару здійснюється у такі строки:

1. 20% - 243 851,93грн з ПДВ строк оплати - 21.05.2024,

2. 80% - 975 407,71грн з ПДВ строк оплати - 21.06.2024.

Дата поставки товару - 24.05.2024 (а.с.20).

На виконання умов договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024 ТОВ "АГРОРЕСУРС-А" було поставлено, а ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" прийнято товар на загальну суму 1 219 259,64грн, відповідно до видаткових накладних: №/05/03744 від 24.05.2024 на суму 845 818,44грн; №/05/03792 від 27.05.2024 на суму 373 441,20грн (а.с.23-24).

31.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" було укладено додаткову угоду від 31.07.2024 до договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024 (а.с.21). Відповідно до п.1 додаткової угоди, сторони дійшли згоди провести коригування цін в специфікації №1 від 21.05.2024 до договору, шляхом підписання акту перегляду ціни від 31.07.2024.

Згідно з п.2 додаткової угоди, поставка товару здійснюється на загальну суму 1 277 415,22грн з ПДВ, еквівалент у Євро з ПДВ - 29 618,00 Євро (курс 43,13 грн/1 євро). Дата поставки товару - 24.05.2024. Сторони погодили, що оплата товару здійснюється у такі строки:

1. 19,09% 243 851,93грн з ПДВ строк оплати - 21.05.2024,

2. 15,66% 200 000,00грн з ПДВ строк оплати - 24.06.2024.

3. 65,25% 833 563,29грн з ПДВ строк оплати - 01.10.2024.

На виконання п.1 даної додаткової угоди, між сторонами підписано акт від 31.07.2024 перегляду ціни по специфікації №1 до договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, у якому сторонами здійснено коригування вартості в бік дооцінки товару на суму 58 155,58грн (а.с.22).

Відповідно до банківської виписки АТ "Укрексімбанк" відповідач-2 здійснив наступні проплати: 21.05.2024 - 243 851,93грн, 24.06.2024 - 200 000,00грн, 31.10.2024 - 75 000,00грн (а.с.42-55).

У зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" зобов`язань за договором поставки, позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" та ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості у розмірі 999 444,87грн, з яких: 768 062,34грн - основного боргу, 33 409,95грн - пені, 151 712,65грн - штрафу та 46 259,93грн - 36% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України, передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України, передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини у даній справі виникли між ТОВ "АГРОРЕСУРС-А" та ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" на підставі договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, в забезпечення якого між ТОВ "АГРОРЕСУРС-А", ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №9218/24/П/ЖИСІ-юр1/ДП.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, позивачем було поставлено товар, а відповідачем-1 такий товар прийнятий в повному обсязі та без зауважень на загальну суму 1 219 259,64грн, що підтверджується видатковими накладними: №/05/03744 від 24.05.2024 на суму 845 818,44грн; №/05/03792 від 27.05.2024 на суму 373 441,20грн (а.с.23-24). Зазначені видаткові накладні містять підписи представників сторін, а їх підписи скріплені печатками товариств.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом вище, відповідно до умов додаткової угоди, поставка товару здійснюється на загальну суму 1 277 415,22грн (з урахуванням акту перегляду ціни від 31.07.2024). Сторони погодили, що оплата товару проводиться у такі строки:

1. 19,09% 243 851,93грн з ПДВ строк оплати - 21.05.2024,

2. 15,66% 200 000,00грн з ПДВ строк оплати - 24.06.2024.

3. 65,25% 833 563,29грн з ПДВ строк оплати - 01.10.2024.

ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" частково проведено оплату за одержаний товар на загальну суму 518 851,93грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку АТ "Укрексімбанк", а саме: 21.05.2024 - 243 851,93грн, 24.06.2024 - 200 000,00грн, 31.10.2024 - 75 000,00грн (а.с.42-55).

Неоплаченим, станом на час звернення позивача з позовом у даній справі, залишився товар на суму 758 563,29грн, строк сплати якого настав.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На час розгляду справи, відповідач-1 не надав доказів погашення заборгованості в сумі 758 563,29грн, вимог позивача не спростував. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне.

Позивач в уточненій позовній заяві вих№1 від 13.01.2025 також просить суд стягнути з відповідача 9 499,05грн курсової різниці, водночас вказуючи, що сума курсової різниці фактично складає 15 696,09грн, однак позивач, користуючись своїм правом зменшує заявлений до стягнення розмір курсової різниці з 15 696,09грн до 9 499,05грн.

Розглядаючи питання про правомірність вимог щодо стягнення 9 499,05грн курсової різниці, господарський суд враховує наступне.

Згідно ст.524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За приписами частин 1, 2 ст.533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У відповідності до частин 1-3 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.3 договору поставки передбачено, що сторони відповідно до положень ч.2 ст.524 та ст.533 ЦК України погоджуються застосовувати при проведенні розрахунків за цим договором курс долара США або Євро до гривні, що встановлений на Міжбанківському валютному ринку України (далі - Міжбанківський курс) згідно за даними, оприлюдненими на сайті за адресою: https://minfin.com.ua/ua/ в розділі "Міжбанківський ринок" на день, що передує дню підписання специфікації.

Виключно у тому випадку, коли Міжбанківський курс на день, що передує проведенню розрахунків (перерахуванню коштів) або відвантаженню товару, є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день підписання відповідної специфікації, або товар поставлений тільки згідно накладних без підписання специфікацій, оплата грошових коштів за отриманий товар відбувається відповідно до Міжбанківського курсу на дату, що передує здійсненню розрахунку або відвантаженню товару. У такому випадку, сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті використовують формулу: С = А1/А2 х В, де С - сума належна до оплати, В - ціна товару на момент підписання специфікації або додатку до договору, А1 - міжбанківський курс на день, що передує дню проведення розрахунків або відвантаження товару, А2 - Міжбанківський курс на день підписання відповідної специфікації чи додатку до договору (п. 2.4 договору).

Згідно з розрахунком позивача, який наведений у уточненій позовній заяві вих.№1 від 13.01.2025, сума курсової різниці складає 15 696,09грн, однак заявлено до стягнення суму курсової різниці в розмірі 9 499,05грн (а.с.68).

Суд, перевіривши розрахунок курсової різниці, з урахуванням Міжбанківського курсу на дату, що передує здійсненню оплати відповідачем-1 грошових коштів за отриманий товар (з урахуванням вихідних днів) встановив таке.

1. Оплата на суму 243 851,93грн відбулася 21.05.2024; курс 1 Євро на Міжбанку станом на 20.05.2024 становив 43,13грн; еквівалент на момент оплати: 5 653,88 Євро.

2. Оплата на суму 200 000,00грн відбулася 24.06.2024; курс 1 Євро на Міжбанку станом на 21.06.2024 становив 43,20грн; еквівалент на момент оплати 4 629,63 Євро.

3. Оплата на суму 75 000,00грн відбулася 31.10.2024; курс 1 Євро на Міжбанку станом на 30.10.2024 становив 44,73грн;еквівалент на момент оплати 1 676,73 Євро.

Отже, загальна сума коштів, яка була сплачена відповідачем-1 становить 11 960,24 Євро.

Курс Євро на Міжбанку станом на 29.11.2024 (дата, що передує дню зверненню до суду з позовом з урахуванням вихідних днів) складає 43,91грн за 1 Євро.

Таким чином, курсова різниця складає 15 687,99грн (28 268,50 Євро - 11 960,24 = 16 308,26 Євро; 16 308,26 х 43,91 = 716 095,70грн; 716 095,70 - 700 407,71грн = 15 687,99грн)

Водночас, позивачем заявлено до стягнення 9 499,05грн курсової різниці, що є менше, ніж правомірно нарахована.

Отже, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення 9 499,05грн курсової різниці.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1: 768 062,34грн - основного боргу (700 407,71грн - основного боргу без урахування курсової різниці; 9 499,05грн - курсової різниці; 58 155,58грн - дооцінки за актом перегляду ціни по специфікації) є правомірними та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідачів 33 409,95грн - пені, 151 712,65грн - штрафу та 46 259,93грн - 36 % річних.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Договором поставки передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати пені та штрафу. Так, відповідно до пункту до п.8.5. договору, покупець, за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення, а також у разі прострочення до 7 днів, штраф у розмірі 5% (п`яти) процентів від суми несплаченого боргу, від 8 до 14 днів - 10 (десяти) процентів від суми несплаченого боргу та на строк, більший 14 днів - 20 (двадцять) процентів від суми несплаченого боргу.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В уточненій позовній заяві вих.№1 від 13.01.2025 позивачем нараховано до стягнення 33 409,95грн пені (період розрахунку з 02.10.2024 до 02.12.2024 на суму боргу 758 563,29грн) та 151 712,65грн штрафу (758 563,29грн х 20%) (а.с.69).

Перевіривши за допомогою програми "Ліга:Закон" здійснені позивачем нарахування пені, суд встановив, що нарахування пені в сумі 33 409,95грн є правомірними та такими, що підлягає задоволенню.

Також, позивач нарахував штраф у розмірі - 20 (двадцять) процентів від суми несплаченого боргу, що становить 151 712,65грн (20% від 758 563,29грн), розмір якого є обґрунтованим та математично правильним.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення 36% річних, господарський суд враховує, що згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

За своїми ознаками, проценти річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Пунктом 8.7. договору поставки передбачено, що у разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та наданих послуг покупець, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України сплачує на користь продавця крім суми заборгованості 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною специфікацією та/або додатковою(ими) угодою(ами) до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

За прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано 46 259,93грн 36% річних (а.с.69).

Перевіривши проведені позивачем нарахування 36% річних, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення 36% річних в сумі 46 259,93грн правомірними.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1: 768 062,34грн - боргу за отриманий та не оплачений товар (що включає 700 407,71грн - основного боргу, 15 696,01грн - курсової різниці та 58 155,58грн - дооцінки за актом перегляду ціни по специфікації); 33 409,95грн - пені; 151 712,65грн - штрафу; 46 259,93грн -36% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань за договором поставки, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, має зобов`язальний, договірний характер. На правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II кн. 5 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, 07.05.2024 між ОСОБА_1 (поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" (боржник) укладено договір поруки № 9218/24/П/ЖИСІ-юр1/ДП (далі - договір поруки).

Розділом "Визначення термінів" договору поруки визначено, що "основний договір" - договір поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до нього.

Згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання/належне виконання боржником, взятих на себе зобов`язань, що витікають з основного договору (п. 1.1. договору поруки).

Відповідно до п.1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для боржника основним договором. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язання, вказаного у п.1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника на поручителя разом, так і від кожного окремо.

Отже, уклавши договір поруки, ОСОБА_1 поручився перед ТОВ "Агроресурс-А" за виконання ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" зобов`язань за договором поставки №9218/24/П/ЖИСІ від 07.05.2024, тому вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідача-2 - ОСОБА_1 є обгрунтованими.

Згідно частини 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, дослідивши обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі: 768 062,34грн - основного боргу, 33 409,95грн - пені, 151 712,65грн - штрафу та 46 259,93грн - 36 % річних, тому заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд також вказує, що солідарне стягнення судового збору нормами ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не передбачено.

У разі, коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Отже, судовий збір у розмірі 14 991,67грн (999 444,87грн х 1,5%) покладається на ТОВ "НАТ ПОЛІССЯ" у розмірі - 7 495, 84грн та на ОСОБА_1 у розмірі - 7 495, 83грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" (12132, Житомирська область, Житомирський район, село Поромівка, вулиця Житомирська, будинок 16; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" (25014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Перша Виставкова, будинок 29-М; ):

- 768 062,34грн - основного боргу,

- 33 409,95грн - пені,

- 151 712,65грн - штрафу,

- 46 259,93грн - 36 % річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ПОЛІССЯ" (12132, Житомирська область, Житомирський район, село Поромівка, вулиця Житомирська, будинок 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" (25014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Перша Виставкова, будинок 29-М; ):

- 7 495, 84грн судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОРЕСУРС-А" (25014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Перша Виставкова, будинок 29-М; ):

- 7 495, 83грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.03.25

Суддя Кравець С.Г.

Надіслати:

1 - позивачу () - Електронний Суд,

2 - відповідачу-1 () та представнику - Електронний Суд,

3 - відповідачу-2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) (рек. з пов.).