ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"17" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/39/25
Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.
за участю секретаря судового засідання: Звєрєвої С.Р.
за участю представників сторін:
від позивача: Ласкавий Є.М., адвокат, ордер серії АІ №1512585 від 10.02.2025 (в режимі відеоконференції )
від відповідача: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" адвоката Євгенія Ласкавого від 10.03.2025 (вх. №г/с №01-44/710/25 від 10.03.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем"
до Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе"
про стягнення 2 141 911, 75 грн
Одночасно призначив до розгляду судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на "17" березня 2025 о 15:30.
10.03.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" адвоката Євгенія Ласкавого від 10.03.2025 (вх. г/с №01-44/710/25 від 10.03.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Судом перевірено та встановлено, що Відповідач отримав рішення від 04.03.2025 в його електронний кабінет 05.03.2025 о 22:40 та, з урахуванням абз. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученим 06.03.2025.
Станом на 17.03.2025 Відповідач ПСП "Жовтневе" не скористався правом подати Суду письмові заперечення на заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" адвоката Євгенія Ласкавого від 10.03.2025 (вх. №г/с №01-44/710/25 від 10.03.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні 17.03.2025 представник ТОВ "Євросем" адвокат Євгеній Ласкавий в усній формі надав пояснення щодо доводів поданої заяви, просить Суд її задовольнити.
Розглядаючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, Суд встановив такі обставини.
У позовній заяві від 07.01.2025 ТОВ "Євросем" зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по даній справі складається з витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 25 000, 00 грн.
Повноваження адвоката Євгенія Ласкавого підтверджується ордером серії АІ №1512585 від 10.02.2025, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025.
10.03.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" адвоката Євгенія Ласкавого від 10.03.2025 (вх. г/с №01-44/710/25 від 10.03.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 25 000, 00 грн (тут і далі за текстом - Заява про відшкодування витрат на правову допомогу від 10.03.2025).
До Заяви про відшкодування витрат на правову допомогу від 10.03.2025 додано Договір №01-01/25 про надання правової допомоги від 01.01.2025, Додаткову угоду до Договору №01-01/25 від 01.01.2025, акт надання послуг від 05.03.2025, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1512585 від 10.02.2025.
Суд ухвалює Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу від 10.03.2025 частково задовольнити. Мотиви суду.
Суд приймає до уваги, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова ВП ВС від 05.07. 2023 у справі №911/3312/21 тощо).
У розвиток цього принципу, законодавець врегулював, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 Кодексу).
В свою чергу, у ч.2 цієї статті законодавець конкретизує, що представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків самопредставництва учасника справи за нормою ст. 56 Кодексу та представництва у малозначних спорах за нормою ч.5 ст. 131-2 Конституції України.
Як розтлумачив КСУ у п. 3.2 мотивувальної частини рішення від 30.09.2009 № N 23-рп/2009 у справі N1-23/2009 (справа про право на правову допомогу) правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Встановлюючи вимоги до змісту позовної заяви, законодавець визначив, що остання повинна містити відомості про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п.9 ч. 3 ст. 162 Кодексу).
Так, законодавець імперативно визначив, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1 ст.124 Кодексу).
Саме тому, законодавець у ч.2 ст. 124 Кодексу наділив суд процесуальною дискрецією (правом) відмовити стороні у відшкодуванні судових витрат, у разі неподання їх попереднього розрахунку, за винятком суми сплаченого судового збору (постанова ВП ВС від 12.11.2019 у справі №904/4494/18).
Окрім того, ЄСПЛ у рішенні від 15 грудня 2020 року у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» нагадав, що "судові витрати є «внесками», які контролюються державою. Проте видатки, які повинна сплатити асоціація-заявник, не були «внеском», оскільки вони були присуджені на користь сторони, що виграла справу - електростанції. Таким чином, присуджені суми повинні були розглядатися як «втручання» у власність асоціації-заявника в світлі її законності, інтересів суспільства та балансу між загальними інтересами та правами асоціації".
Так, очевидним для Суду є те, що з тексту речення у позовній заяві про те, що витрати на правову допомогу орієнтовно складатимуть 25 000,00 грн неможливо встановити, про які види правової допомоги йдеться, якою є загальна вартість роботи/послуги в межах кожного виду, скільки часу витрачає адвокат на виконання робіт/надання послуг), яким є обсяг наданих адвокатом послуг/ виконаних робіт тощо. Вказівка на 25 000, 00грн - це лише загальна суму не ідентифікованих за змістом видів правової допомоги.
Тому Суд критично оцінює дотримання у позовній заяві вимог п. 9 ч. 3 ст. 162, ч.1 та ч. 2 ст. 124 Кодексу щодо подання "попереднього (орієнтовного) розрахунку" витрат на професійну правничу допомогу.
У ч. 3 ст. 124 Кодексу передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У п.2 ч. 5 ст. 237 Кодексу передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат (загальне правило).
Лише у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат (п.5 ч.5 ст. 237 Кодексу) ( виняток із загального правила).
За яких умов у резолютивній частині основного рішення суду Суд не може здійснити розподіл судових витрат на підставі п.2 ч. 5 ст. 237 Кодексу?
Відповідь на це питання дає насамперед ч.8 ст. 129 Кодексу з назвою "Розподіл судових витрат".
Так, абз. 2 ч.8 цієї статті Кодексу містить наступне процесуальне правило: докази подаються до закінчення судових дебатів у справі (загальне правило) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (виняток із загального правила).
Ця процесуальна норма, як, власне, і ст.ст. 124 та 126 Кодексу, підлягає виконанню насамперед учасниками справи.
В свою чергу, стаття 221 Кодексу, визначає дискреційні повноваження суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат під час ухвалення основного рішення у справі та одночасно визначає підстави, за наявності яких вирішення цього питання здійснюється за допомогою процесуального механізму ухвалення додаткового рішення. При цьому, ухвалення судом додатково рішення є радше винятком, аніж правилом.
Так, процесуальними передумовами для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за нормами ст. 221 ГПК України, є:
- заява сторони про те, що докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат сторона не може подати до закінчення судових дебатів з поважних причин;
- оцінка судом доводів сторони про наявність "поважних причин" не подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів;
- у разі визнання судом доводів сторони про наявність "поважних причин", призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог;
- ухвалення додаткового рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Таким чином, розподіл судових витрат за результатами розгляду справи здійснюється:
- шляхом ухвалення про це резолютивної частини основного рішення суду на підставі поданих учасниками справи доказів на їх підтвердження до закінчення судових дебатів (ч.1 ст.221 та п.5 ч.5 ст. 237 Кодексу);
- шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі поданих учасниками справи доказів на їх підтвердження після ухвалення основного рішення суду за наявності визнання судом причин не подання таких доказів до закінчення судових дебатів поважними (ч.ч. 2 та 3 ст. 221, ч.8 ст. 129 та ст.244 Кодексу).
ВПВС у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 розтлумачила, що у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 221 ГПК України, слід прийняти до уваги, що судом під час розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат не розглядалось на засадах змагальності та рівності, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат сторонами не були подані до закінчення судових дебатів чи внаслідок залишення позову без розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Отже, у процедурі розгляду такої заяви, звертає увагу ВПВС, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
ВПВС у постанові від 22.05.2024 у справі №206/4841/20 також підтвердила власну правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Тому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова ВП ВС від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
ВП ВС у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 виснувала, що аналіз положень ст. 244 Кодексу дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
ВПВС розтлумачила, що у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 246 ЦПК України (статті 221 ГПК України), слід прийняти до уваги, що судом під час розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат не розглядалось на засадах змагальності та рівності, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат сторонами не були подані до закінчення судових дебатів чи внаслідок залишення позову без розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Отже, у процедурі розгляду такої заяви, звертає увагу ВПВС, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
Верховний Суд у складі колегій Касаційного господарського суду також підтверджує усталену судову практику про те, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови від 29.06.2022 у справі №161/5317/18, від 13.12.2023 у справі № 907/850/22).
Факт надання позивачу професійної правничої допомоги позивачу під час розгляду справи в суді підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8ст. 129 ГПК України, доказами:
- Договором про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025;
- Додатковою угодою до Договору №01-01/25 від 01.01.2025;
- актом надання послуг від 05.03.2025;
- ордером серії АІ №1512585 від 10.02.2025.
Згідно умов Договору про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євросем" (як клієнт) та адвокатом Ласкавим Євгенієм Михайловичем (як адвокат), клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язався сплатити адвокату гонорар за надану правову допомогу, а також у випадку необхідності фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього Договору.
У п. 2.2. Договору про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025 адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги:
- підготовка та складання всіх необхідних документів;
- представництво інтересів клієнта, в будь-яких судових органах усіх інстанцій з усіма правами наданими позивачу;
- збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення, у тому числі, звертатись з адвокатськими запитами до всіх компетентних органів в інтересах клієнта;
- виконання інших дій, передбачених чинним законодавством України.
Згідно п. 3.1. Договору про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025 визначено, що клієнт, як особа, права і свободи якої захищає адвокат, або яка звернулася за захистом інтересів родичів та близьких осіб, або котрій адвокат безпосередньо надає правову допомогу в інших формах, передбачених законом, зобов`язується:
- своєчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених даним договором, у т.ч. документами у потрібній кількості примірників;
- сплатити адвокату кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням угоди (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні та витрати на відрядження, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, переклад та оплата послуг нотаріуса при посвідченні оригіналів і копій документів, оплата телефонних розмов та інші необхідні витрати по справі);
- своєчасно і у повному обсязі сплачувати обумовлені угодою гонорар адвоката (основний та додатковий) та фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом угоди.
У п. 4.3. Договору про надання правової допомоги №01-01/25 від 01.01.2025 зазначено, що Загальна сума гонорару, періодичність, розміри і порядок його виплати визначаються домовленістю з клієнтом. Така домовленість викладається у формі Додаткової угоди до цього Договору.
01.01.2025 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №01-01/25 від 01.01.2025, згідно якої встановили наступний детальний перелік послуг:
- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, консультація клієнта, узгодження правової позиції;
- надання послуг у вигляді правового аналізу наданих клієнтом документів;
- надання послуг з пошуку та аналізу актуальної судової практики, аналіз законодавства у спірних правовідносинах;
- надання послуг у вигляді складання претензії, позову та інших необхідних для подання позову та в процесі розгляду справи в суді документів, формування додатків до позовної заяви;
- надання послуг зі здійснення розрахунків: судового збору, пред`явленої до стягнення суми заборгованості (основний борг, штрафні санкції, проценти, інфляційні);
- надання послуг у вигляді участі у судових засіданнях в суді в будь-якому режимі під час розгляду справи в Господарському суді Житомирської області;
- за необхідності складання та подання до суду клопотань, заяв, пояснень, заперечень.
Керуючись п. 4.2. договору сторони встановили наступну суму гонорару та порядок його сплати:
- в разі задоволення судом першої інстанції позову повністю - оплата гонорару здійснюється в фіксованому розмірі в сумі 25 000, 00 гривень. Сплата боргу (повна або часткова) в процесі розгляд справи вважається повним задоволенням позову;
- в разі часткового задоволення судом першої інстанції позову - оплата гонорару здійснюється в фіксованому розмірі в сумі 20 000, 00 грн;
- в разі відмови в задоволенні позову - оплата не здійснюється.
Акт надання послуг підписується сторонами протягом 2-х днів з дати винесення судом рішення (п. 2 Додаткової угоди до Договору №01-01/25 від 01.01.2025).
05.03.2025 сторони уклали Акт надання послуг, згідно якого адвокат здав, а клієнт прийняв наступні послуги за Договором №01-01/25 від 01.01.2025, а саме:
- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, консультація клієнта, узгодження правової позиції щодо боржника - ПСП "Жовтневе" за договором №68 293 від 06.05.2024;
- пошук та аналіз актуальної судової практики, аналіз законодавства у спірних правовідносинах;
- надання послуг у вигляді правового аналізу наданих клієнтом документів щодо боржника - ПСП "Жовтневе" за договором №68 293 від 06.05.2024;
- надання послуг у вигляді складання 1 претензії ПСП "Жовтневе" за договором №68 293 від 06.05.2024 та 1 позову (формування додатків до позовної заяви) по справі №906/39/25;
- надання послуг зі здійснення розрахунків пред`явленої до стягнення суми заборгованості (основний борг, штрафні санкції, проценти, інфляційні) по справі №906/39/25;
- надання послуг - складання клопотання в суд про часткове погашення боргу по справі №906/39/25;
- надання послуг у вигляді участі у 2 судових засіданнях в Господарському суді Житомирської області (18.02.2025, 04.03.2025) по справі №906/39/25.
У п. 2 Акту надання послуг від 05.03.2025 сторони погодили, що враховуючи задоволення судом першої інстанції позову повністю - оплата гонорару здійснюється в фіксованому розмірі в сумі 25 000, 00 грн. Часткова сплата боргу в сумі 100 000, 00 грн в процесі розгляду справи, вважається повним задоволенням позову.
У розумінні приписів ч.ч. 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.
Суд приймає до уваги приписи ч. 4 ст. 126 Кодексу, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 також висновує, що не є обов`язковим для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладено також ВП ВС у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Суд констатує, що позовну заяву від 07.01.2025 сформовано через підсистему "Електронний суд", надіслано та підписано КЕП безпосередньо керівником ТОВ "Євросем" Дмитром Шацманом (а. с. 1-5).
Так, до матеріалів позовної заяви додано претензію у формі повідомлення про порушення зобов`язань від 17.12.2024 за №17/12/2, яка підписана керівником ТОВ "Євросем" Дмитром Шацманом, разом з доказами її надіслання відповідачу ПСП "Жовтневе", тобто до укладення Договору №01-01/25 від 01.01.2025 з адвокатом Євгенім Ласкавим . Отже така послуга як підготовка та надіслання претензії боржнику не доведена (а.с. 39-41).
Суд критично оцінює доводи адвоката Євгенія Ласкавого про належну підготовку додатків до позовної заяви в частині подання доказів про сплату судового збору, оскільки Суд ухвалою від 08.01.2025 залишив без руху позовну заяву ТОВ "Євросем" у зв`язку з недотриманням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.
16.01.2025 через підсистему "Електронний суд" керівником ТОВ "Євросем" Дмитром Шацманом було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору на суму 25 702, 94 грн.
В свою чергу, 11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" представник ТОВ "Євросем" адвокат Євгеній Ласкавий подав заяву про вступ у справу як представника. Згідно ордеру серії АІ №1512585, останній згенерований - 10.02.2025 (а.с. 70-71).
Встановити достовірно, що саме адвокатом Євгенім Ласкавим було здійснено розрахунки стягуваної суми заборгованості (основний борг, штрафні санкції, проценти, інфляційні), що наведені у позовній заяві за поданими доказами також неможливо.
Критично оцінює Суд також доводи представника ТОВ "Євросем" адвоката Євгенія Ласкавого про надання ним такої послуги як складання клопотання в суд про часткове погашення боргу у справі №906/39/25, оскільки 26.02.2025 через підсистему "Електронний суд" таке клопотання сформоване та підписане безпосередньо керівником ТОВ "Євросем" Дмитром Шацманом (а.с. 84-89).
З урахуванням наведених мотивів, Суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критерієм обґрунтованості таких витрат, тому на ч. 5 ст. 129 ГПК України, Суд керується правом не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу саме в тому розмірі, який позивач ТОВ "Євросем" та адвокат Євгеній Ласкавий обумовили у Договорі №01-01/25 про надання правової допомоги від 01.01.2025 та Додатковій угоді до Договору №01-01/25 від 01.01.2025 від 01.01.2025.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросем" від 10.03.2025 (вх. №г/с №01-44/710/25 від 10.03.2025) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
- 20 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
3. У стягненні 5000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складено: 18.03.25
Суддя Машевська О.П.
1 - в справу
2-3 сторонам (через Ел. суд)