РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2025Справа № 910/12478/24

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 796,26 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН" про стягнення 14 796,26 грн, з яких: 10 310,51 грн пені, 1 177,82 грн три проценти річних та 3 307,93 грн інфляційних втрат за період з 06.05.2024 по 01.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП з порушенням встановленого законом строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/12478/24 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у разі, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження в справі від 15.10.2024 була направлена та доставлена до електронного кабінету Компанії 15.10.2024 о 18:40 год, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку відповідного електронного листа.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Аналогічний підхід у визначенні часу надсилання (як часу доставки) судового рішення до електронного кабінету одержувача у розумінні приписів частини шостої статті 242 ГПК України є сталим та послідовним, і застосований Верховним Судом у низці ухвал, зокрема, в ухвалах від 18.12.2023 зі справи № 926/244/23, від 12.01.2024 зі справи № 907/773/21, від 25.01.20214 зі справи № 38/5005/6636/2012, від 26.01.2024 зі справи № 904/3823/19, від 01.02.2024 зі справи № 910/10792/22, від 05.02.2024 зі справи № 917/282/23.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, датою вручення ухвали суду від 15.10.2024 вважається 16.10.2024, а строк на подання відзиву спливав 31.10.2024, з урахуванням приписів частини 4 статті 116 ГПК України, якими передбачено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відзив на позовну заяву у строк до 31.10.2024 відповідачем поданий не був.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від сторін справи не надходило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2023 між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00435 та Додаток № 1 до нього, предметом страхування якого є транспортний засіб «Renault Master», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

27.12.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Renault Master" державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля "MAN", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно із постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 24.01.2924 у справі № 570/188/24 вище зазначена ДТП відбулася з вини водія транспортного засобу "MAN", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

Внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб "Renault Master" державний номерний знак НОМЕР_1 .

Автомобіль "Renault Master" державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ"" за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0197-00435 від 03.02.2023.

Відповідно рахунку № Сч- від 03.01.2024, виставленого ТОВ "ВІК ПАРТНЕР" вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Master" державний номерний знак НОМЕР_1 становила 101638,75 грн.

Згідно з листом вигодонабувача (АТ "КОМІНБАНК") вих. № 05.2/641 від 29.01.2024 останній повідомив, що було прийняте рішення відшкодування направити на здійснення відновлювального ремонту згідно з рахунком на оплату № Сч- від 03.01.2024 на реквізити ТОВ "ВІК ПАРТНЕР".

Згідно із страховим актом №ДККА-85409 від 30.01.2024 та розрахунком суми страхового відшкодування сума, що належить до виплати становить 97638,75 грн.

05.02.2024 позивач склав страховий акт №ДККА-85409/1 та розрахунок суми страхового відшкодування, згідно із якими доплата страхового відшкодування становить 2000,00 грн.

На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 99638,75 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №54515 від 30.01.2024 на суму 97638,75 грн та №55183 від 05.02.2024 на суму 2000,00 грн. Виплату здійснено на рахунок ремонтної організації - ТОВ "ВІК ПАРТНЕР".

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "MAN", державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215137984 (термін дії з 27.06.2023 по 26.06.2024).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160000,00 грн та франшизу у розмірі 3200,00 грн.

Оскільки, відповідач виплату страхового відшкодування за заявами позивача вих. №50422 від 01.02.2024 та вих. №50747 від 06.02.2024 не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 96 438,75 грн.

За Господарський суд міста Києва рішенням від 31.07.2024 у справі №910/5655/24 позов задовольнив повністю. Стягнув з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» страхове відшкодування у сумі 96 438,75 грн, витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн та судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 у справі №910/5655/24 та ухвалити нове рішення, відповідно до якого в позовних вимогах відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 у справі №910/5655/24 було повернуто без розгляду.

02.10.2024 на виконання вказаного рішення ПрАТ «СК «Еталон» перерахувало на користь ПА «СК «УСГ» страхове відшкодування одночасно з судовим збором та витратами на правничу допомогу кошти в розмірі 106 466,75 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 3051_00000/са0cb466-bd5e-4d8e-8e65-b560237d829 від 02.10.2024.

З урахуванням факту невчасного виконання своїх обов`язків відповідачем, передбачених чинним законодавством, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 06.05.2024 по 02.10.2024.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі, в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, судовим рішенням, що набрало законної сили, було встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" має обов`язок перед Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" з виплати страхового відшкодування у розмірі 96 438,75 грн, який ним було прострочено.

Із платіжної інструкції №3051_00000/са0cb466-bd5e-4d8e-8e65-b560237d829 від 02.10.2024 вбачається, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" було сплачено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УСГ" на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 у справі №910/5655/24 кошти у розмірі 106 466,75 грн, в тому числі страхове відшкодування у розмірі 96 438,75 грн, лише 02.10.2024.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин - дату ДТП - 08.11.2023) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №415 вбачається, що заява про виплату страхового відшкодування вих. №50422 від 01.02.2024 була вручена Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" 05.02.2024, отже у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" мало сплатити страхове відшкодування на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до 05.05.2024 включно, проте сплатило 02.10.2024.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням вимог закону і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 Цивільного кодексу України).

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Установивши, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" прострочило виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування поза межами граничного строку (не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), визначеного пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування відповідачу пені за невиконання грошового зобов`язання.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду її нарахування - з 06.05.2024 по 01.10.2024, дійшов висновку про правомірність стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" пені у розмірі 10 310,51 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Тотожної правової позиції щодо правомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.02.2020 у справі №758/16044/16-ц та від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування - з 06.05.2024 по 01.10.2024, а також зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги про стягнення інфляційних втрат, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" трьох процентів річних у розмірі 1 177,82 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 307,93 грн.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судом розподіляється між сторонами судовий збір, який підлягав сплаті позивачем за розгляд господарським судом вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" коштів у загальному розмірі 14 796,26 грн - 2 422,40 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову повністю.

Щодо розподілу судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, у відповідності до якої позивач очікує понести судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та на оплату правової допомоги у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем було долучено докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви.

Представництво інтересів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" в межах справи №910/12478/24 здійснювалось адвокатом Гедз Юлією Володимирівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10423/10 від 20.12.2021) на підставі Договору №2-12/2023-Ю про надання правничої допомоги від 08.12.2023 та довіреності №0124-13 від 05.01.2024.

Як вбачається із інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адвокат Гедз Юлія Володимирівна є керівником Адвокатського бюро "Гедз".

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УСГ" було долучено до позовної заяви Договір №2-12/2023-Ю про надання правничої допомоги від 08.12.2023, укладений між Адвокатським бюро "Гедз" (адвокатське бюро) та позивачем (клієнт), у відповідності до п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає а себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 5.1 Договору №2-12/2023-Ю про надання правничої допомоги від 08.12.2023 передбачено, що за надання правової (правничої) допомоги адвокатським бюро, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого встановлюється в залежності від ціни позову, а саме: - у справах, де ціна позову (первинна) не перевищує або дорівнює 10 000,00 грн гонорар становить 3 000,00 грн; - у справах, де ціна позову (первинна) перевищує 10 000,00 грн, але не більша ніж 50 000,00 грн гонорар становить 5 000,00 грн; - у справах, де ціна позову (первинна) перевищує 50 000,00 грн гонорар становить 7 000,00 грн за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 5-ти робочих днів після надання адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Відповідно до акту виконаних робіт від 09.10.2024 до Договору №2-12/2023-Ю про надання правничої допомоги від 08.12.2023 адвокатським бюро було надано, а Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" прийнято послуги з надання правничої (правової) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у справі про стягнення страхового відшкодування з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", внаслідок страхової події, що мала місце 27.12.2023, вартістю 5 000,00 грн.

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" було прийнято виконані адвокатським бюро роботи (послуги) за вказаним актом без зауважень та здійснено їх оплату, що підтверджується платіжною інструкцією №51 від 09.10.2024.

У відповідності до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 стаття 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у частині 5 статті 129 та частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також беручи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог у повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВІРИШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" про стягнення коштів у розмірі 14 796,26 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН" (03067, місто Київ, вул. Гарматна, будинок 8, приміщення 6; ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (Україна, 03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 ЛІТ.А; ідентифікаційний ) 10 310,51 грн (десять тисяч триста десять гривень 51 копійку) пені, 1 177,82 грн (одну тисячу сто сімдесят сім гривень 82 копійки) три проценти річних, 3 307,93 грн (три тисячі триста сім гривень 93 копійки) інфляційних витрат, 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на відшкодування адвокатських послуг та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ