ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. Справа№ 910/13725/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінська О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 05.03.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024

у справі № 910/13725/24(суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс"

про 3 337 660, 70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс" про стягнення 3 337 660,70 грн основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки товару №1215 від 15.01.2024 в частині оплати поставленого товару у встановлений цим правочином строк.

15.11.2024 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 3 337 660,70 грн, що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 27.11.2024 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Товариство з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13725/24 про відмову у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 15.11.2024 року про забезпечення позову та ухвалити нове рішення про забезпечення позову за заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 15.11.2024 про забезпечення позову

Скаржник вказує, що ТДВ "Івано-Франківський хлібокомбінат" не міг подати докази що, як вказує суд, Відповідач вчиняє дії для реалізації майна чи підготовчі дії до його реалізації, так як у Відповідача взагалі відсутнє будь-яке нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія додається - Номер інформаційної довідки 404776166 від 21.11.2024).

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що при зверненні із позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22 та від 14.12.2022 у справі №922/1369/22, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Товариство з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" вказує, що з урахуванням обставин спірних правовідносин, є достатньо обґрунтованим припущення, що майно (у тому числі грошові кошти), наявні у відповідача, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення, що є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13725/24 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13725/24 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

12.12.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/13725/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13725/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13725/24 у судовому засіданні 21.01.2025.

18.12.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що ні в заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі позивач не навів жодного доказу, на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, також, позивачем не наведено дійсних фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відзив вмотивовано тим, що ТОВ «АТОМСЕРВІС» здійснюються необхідні дії щодо розрахунків з Кредиторами, про що свідчить, наприклад, сплата на користь іншого контрагента ТОВ «НОВОВОЛИНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» заборгованості в сумі 3 595 485,70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.12.2024 року № 52 в рамках судової справи № 910/13374/24, яка розглядалась Господарським судом м. Києва та була закрита (на яку посилається Позивач) та багато інших поза межами судових процесів

ТОВ «АТОМСЕРВІС» вказує, що ним поступово проводяться платежі Контрагентам і накладення арешту на кошти Відповідача, утруднить або зробить неможливим проведення подальших розрахунків.

06.01.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від представника Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" адвоката Семенюка Олександра Юрійовича до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Головуючий суддя Гончаров С.А. з 06.01.2025 по 20.01.2025 перебував у відпустці.

21.01.2025 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. 21.01.2025 у відпустці.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який входить до складу суду, на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 прийнято справу № 910/13725/24 до провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В. Заяву представника Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" адвоката Семенюка Олександра Юрійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Розгляд апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі № 910/13725/24 призначено в режимі відеоконференції на 05.03.2025.

У судове засідання, що відбулось 05.03.2025 з`явився представник позивача, надав свої пояснення щодо суті спору та просив задовольнити вимоги викладені в його процесуальних документах. Відповідач в судове засідання не з`явився, своїх представників не направив, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з системи «Електронний суд».

Щодо нового доказу, який подано разом з апеляційною скаргою, номер інформаційної довідки №404776166 від 21.11.2024, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги інформаційну довідку, який виготовлено на його замовлення після прийняття оскаржуваної ухвали судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2020 року у справі №908/1908/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів розглядає справу за наявними на момент винесення оскаржуваного ухвали доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 3337660,70 грн, що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс".

Як зазначає позивач, підставою для звернення останнього із заявою про вжиття заходів забезпечення позову є те, що відповідач вже є стороною багатьох судових справ по стягненню заборгованості, які знаходяться на розгляді в Господарському суді міста Києва, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Атомсервіс" є відповідачем, відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем з приводу погашення заборгованості до 15.11.2024, як про це зазначено у гарантійному листі за договором поставки та ухиляється від спілкування з представниками позивача, у зв`язку з чим, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат", колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання такою особою доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких він просить, позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" про забезпечення позову.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі №910/13725/24 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 4, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. 280, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2024 у справі №910/13725/24 - залишити без змін.

3. Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат".

4. Матеріали справи № 910/13725/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 19.03.2025

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко