ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Справа №909/894/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів Т.Б. Бонк

Г.В. Орищин

cекретар судового засідання Д.Т.Залуцький

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго, б/н від 31.01.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/275/25 від 31.01.2025)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року (суддя Михайлишин В.В.)

у справі №909/894/24

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача: Акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго

про стягнення заборгованості в розмірі 181 561 119, 22 гривень, з яких: 175 890 303, 20 гривень - основний борг, 3 636 573, 81 гривень - інфляційні втрати, 2 034 242, 21 гривень 3 % річних

за участю представників, учасників процесу:

від позивача: Сивик А.П. представник;

від відповідача (скаржника): Дмитрук О.І. адвокат;

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про стягнення заборгованості в розмірі 181 561 119, 22 гривень, з яких: 175 890 303, 20 гривень - основний борг, 3 636 573, 81 гривень - інфляційні втрати, 2 034 242, 21 гривень 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.01.2025 позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Прикарпаттяобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 5 670 816,02 гривень, з яких: 3 636 573,81 гривень - інфляційні втрати, 2 034 242,21 гривень 3 % річних, а також 26 452,61 гривень судового збору. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 175890303,20 гривень - закрито.

16.01.2025 за вх. №392/25 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (вх. № 392/25 від 16.01.2025) про розстрочку виконання рішення суду у справі № 909/894/24 відмовлено.

ПАТ "Прикарпаттяобленерго", не погодившись з винесеною ухвалою, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що така прийнята з порушенням норм процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- він має намір добровільно виконати рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/894/24;

- в умовах впровадження в Україні воєнного стану та відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії», всі наявні ресурси АТ «Прикарпаттяобленерго» використовуються для безперебійної та сталої роботи енергосистеми Івано-Франківської області з метою забезпечення суб`єктів господарювання та мешканців нашої області електричною енергією;

- суттєве погіршення фінансової спроможності АТ «Прикарпаттяобленерго» також є наслідком падіння обсягів розподілу електроенергії та значним збільшенням технологічних втрат в мережах, в т. ч. внаслідок транзитних перетікань в інтересах Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»;

- у зв`язку зі зниженням рівня оплати послуги з розподілу електричної енергії, нерегулярністю та в неповному обсязі розрахунків з нами споживачів та постачальників, Відповідач позбавлений можливості виконати зобов`язання в частині оплати коштів стягнутих за рішенням Господарського суду у даній справі, а примусове виконання рішення суду призведе до блокування розрахункових рахунків органами ДВС та зупинить господарську діяльність АТ «Прикарпаттяобленерго», що може призвести до повного невиконання нами своїх повноважень щодо забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії для споживачів Івано-Франківської області;

- примусове виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.01.2025 по справі № 909/894/24 та накладення арешту на майно відповідача і стягнення всієї суми боргу може призвести до значних негативних наслідків, які можуть вплинути на стабільність електропостачання всієї Івано-Франківської області області у осінньо-зимовий період, з врахуванням цілеспрямованих ракетних атак рф по об`єктах електричної інфраструктури України, в т. ч. в межах Івано-Франківської області;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції, залишив поза увагою те, що згідно правових висновків наведених Верховним Судом у постанові від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги можливі негативні наслідки для боржника, що пов`язані з блокуванням рахунків АТ "Прикарпаттяобленерго", неможливістю своєчасного виконання поточних зобов`язань за договорами укладеними з ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 року в даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про розстрочення рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.01.2025 на дев`ять місяців рівними платежами.

Позивач по справі у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги, з посиланням на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 4 лютого 2025 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Бонк Т.Б., Орищин Г.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго, б/н від 31.01.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/275/25 від 31.01.2025) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року у справі №909/894/24. Витребувано матеріали справи №909/894/24 в Господарського суду Івано-Франківської області.

12.02.2025 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №909/894/24.

В подальшому ухвалою суду від 14.02.2025 розгляд справи №909/894/24 призначено в судове засідання на 12 березня 2025 року.

12.03.2025 в судовому засіданні представники учасників процесу підтримали свої вимоги і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність ухвали Господарського суду Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2025 року у справі №909/894/24 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заявник - Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" зазначив про намір добровільно виконати рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/894/24, проте, в умовах впровадження в Україні воєнного стану та відповідно до положень Закону України "Про ринок електричної енергії", всі наявні ресурси ПАТ "Прикарпаттяобленерго" використовуються для безперебійної та сталої роботи енергосистеми Івано-Франківської області з метою забезпечення суб`єктів господарювання та мешканців нашої області електричною енергією.

Заявник вказав, що суттєве погіршення фінансової спроможності ПАТ "Прикарпаттяобленерго" також є наслідком падіння обсягів розподілу електроенергії та значним збільшенням технологічних втрат в мережах, в тому числі внаслідок транзитних перетікань в інтересах Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго". Він також посилається на складну ситуацію на ринку електричної енергії, зокрема, на зниження рівня оплати послуги з розподілу електричної енергії, нерегулярністю та в неповному обсязі розрахунків з ним споживачів та постачальників, внаслідок чого останній позбавлений можливості виконати зобов`язання в частині оплати коштів стягнутих за рішенням Господарського суду у даній справі, а примусове виконання рішення суду призведе до блокування розрахункових рахунків органами ДВС та зупинить господарську діяльність ПАТ "Прикарпаттяобленерго", що може призвести до повного невиконання ним своїх повноважень щодо забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії для споживачів Івано-Франківської області.

Заявник вказав, що станом на 01.01.2025, згідно інформації щодо заборгованості за розподіл електричної енергії, сукупний борг споживачів та постачальників, які оплачують за розподіл електричної енергії, становить 472 925 465, 95 гривень, в тому числі заборгованість ТОВ "Прикарпатенерготрейд" 427 948 843, 50 гривень.

Поряд із цим, заявник вказав, що для оператора системи розподілу складається вкрай негативна ситуація, що неминуче поставить компанію на межу банкрутства та істотно ускладнить виконання рішення суду або зробить його виконання неможливим. За наведених обставин, на думку заявника, розстрочення виконання рішення суду не може вважатись інструментом ухилення ПАТ "Прикарпаттяобленерго" від його виконання, враховуючи, що за час провадження у даній справі останнє сплатило 175 890 303, 20 гривень основного боргу.

Додатково заявник зазначив, що попри всі докладені ним зусилля для забезпечення повних та своєчасних розрахунків з Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", ситуація з економічно необґрунтованими тарифами та неповною тарифною компенсацією технологічних витрат електроенергії унеможливлює одночасне погашення вже існуючої заборгованості та забезпечення 100 % рівня поточної оплати. При цьому, розстрочення виконання рішення є тією мірою, яка надасть Приватному акціонерному товариству "Прикарпаттяобленерго" можливість працювати та здійснити поступове погашення заборгованості, оскільки примусове виконання рішення покладе на нього додатковий фінансовий тягар і гарантовано призведе до зупинки виробничої діяльності, з ризиками для забезпечення якісного та надійного електропостачання споживачів та життєдіяльності Івано-Франківської області в цілому.

Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" стверджує, що одномоментне виконання рішення суду на теперішній час унеможливлюється відсутністю у товариства необхідних коштів, а розстрочення виконання рішення суду надасть можливість заявнику повноцінно здійснювати господарську діяльність, зберегти людський ресурс (кадри), матеріально-технічну базу та сплатити залишок суми заборгованості в повному обсязі.

На підтвердження викладених обставин Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" надало до суду інформацію щодо заборгованості за розподіл електричної енергії станом на 01.01.2025.

Колегія суддів апеляційного суду констатує, що до суду першої інстанції не було подано доказів звернення ПАТ "Прикарпаттяобленерго" до споживачів та постачальників, які оплачують за розподіл електричної енергії, в тому числі й до ТОВ "Прикарпатенерготрейд" з вимогами про повернення заборгованості, а також здійснення дій щодо стягнення означеної дебіторської заборгованості в судовому порядку. Заявник також не надав балансів (звітів про фінансовий стан) ПАТ "Прикарпаттяобленерго", інформації про стан рахунків чи інших належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища останнього.

Апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції спростовано вищевикладеним.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ст. 129-1, п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Конституційний Суд України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Розстрочка - це надання можливості виконання рішення визначеними частинами у встановлені строки.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно із частинами 3 - 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки повинні визначатись господарським судом.

Питання про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

У поданих ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" до суду першої інстанції запереченнях на заяву відповідача про розстрочку виконання рішення позивач категорично заперечував проти її задоволення, вказуючи при цьому, що відповідачем до самої заяви про розстрочку виконання рішення не додається жодних актуальних фінансових документів, передбачених чинним законодавством, які б свідчили про фінансове становище відповідача на момент розгляду заяви, а саме фінансової звітності підприємства.

Окрім того, ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015. ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" є одним з ключових учасників ринку електроенергії і виконує функції адміністратора комерційного обліку, адміністратора розрахунків, виконує покладені на нього зобов`язання із забезпечення загальнодоступних інтересів (ПСО) у процесі функціонування ринку, а також керує роботою балансуючого ринку електроенергії, є відповідальним за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Позивач вказав, що ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" забезпечує баланс виробництва і споживання електроенергії і потужності в енергосистемі в режимі реального часу, експлуатацію та розвиток магістральних і міждержавних електромереж, паралельну роботу енергосистеми України з енергосистемами сусідніх країн, технічну можливість експорту/імпорту електроенергії тощо. Обладнання для високовольтних мереж 220 - 750 кВт НЕК "Укренерго" це ключове, що необхідно сьогодні для відновлення нормального функціонування мережі системи передачі, яка зазнала вже десятки ракетних та дронових атак внаслідок збройної агресії російської федерації і має безпрецедентні за всю історію енергетики пошкодження, та потребує мільярдів гривень на відновлення.

Позивач звертав увагу, що фінансування ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг. Неотримання позивачем коштів за надані послуги, які є джерелом його фінансування, в тому числі для здійснення аварійно-відновлювальних робіт енергетичної інфраструктури електромереж та підстанцій, які перманентно та прицільно знищуються внаслідок обстрілів російською федерацією, ставить під загрозу функціонування позивача як оператора системи передачі, безпеку енергетичної системи та її існування як таке.

З урахуванням наведеного, винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення, а також можливість виконання рішення суду в подальшому.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі Торнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище заявника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення; при цьому, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Наведені заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність останнього, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявником не доведено передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, у зв`язку із цим слід відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" про розстрочку виконання судового рішення у справі №909/894/24.

Посилання скаржника на незадовільний стан розрахунків на ринку електроенергії не може бути винятковою, виключною підставою для відповідача для розстрочки виконання рішення суду, оскільки критичний стан розрахунків між учасниками ринку електроенергії в рівній мірі впливає і на розрахунки учасників ринку з НЕК «Укрененерго» як системним оператором системи передачі електричної енергії.

Збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення. Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у прийнятій постанові від 27.06.2018р. у справі № 813/8842/13-а.

Щодо посилань скаржника на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1, то слід зазначити наступне:

Так, Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Однак, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатомпро такі обставини.

За умовами п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборноїсили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Згідно п.6.12. Регламенту, сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України /регіональної торгово-промислової палати.

Сертифікат після його внесення до єдиного Реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підписується першим віце-президентом або віце-президентом Торгово-промислової палати України, відповідно - президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної торгово-промислової палати та уповноваженою особою, яка приймала рішення про засвідчення форс-мажорних обставин. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України / регіональної торгово-промислової палати (п.6.13. Регламенту).

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата йогоукладення, зобов`язання, що за ним настало чина стане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже, із вказаного можна дійти висновку, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті Торгово-промислової палати України.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Тобто, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Крім іншого, відповідачем не надано відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.

З урахуванням наведеного, введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання».

Апеляційний суд враховує також, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015.

НЕК «Укренерго» є одним з ключових учасників ринку електроенергії і виконує функції адміністратора комерційного обліку, адміністратора розрахунків, виконує покладені на нього зобов`язання із забезпечення загальнодоступних інтересів (ПСО) у процесі функціонування ринку, а також керує роботою балансуючого ринку електроенергії, є відповідальним за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

НЕК «Укренерго» забезпечує баланс виробництва і споживання електроенергії і потужності в енергосистемі в режимі реального часу, експлуатацію та розвиток магістральних і міждержавних електромереж, паралельну роботу енергосистеми України з енергосистемами сусідніх країн, технічну можливість експорту/імпорту електроенергії тощо.

Фінансування НЕК «Укренерго» здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг. Неотримання НЕК «Укренерго» коштів за надані послуги, які є джерелом його фінансування, в тому числі для здійснення аварійно-відновлювальних робіт енергетичної інфраструктури електромереж та підстанцій, які перманентно та цільово знищуються внаслідок обстрілів російською федерацією, ставить під загрозу функціонування позивача як оператора системи передачі, безпеку енергетичної системи та її існування як таке.

Розстрочка виконання рішення суду на 9 місяців, яке полягає у відшкодуванні компенсаційних нарахувань, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, позбавляє НЕК «Укренерго» законної можливості отримати відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Безпідставне позбавлення НЕК «Укренерго» на тривалий термін компенсаційних нарахувань за несвоєчасно отримані та вкрай необхідні за даних умов кошти за надані позивачем послуги позбавляє позивача і так обмежених фінансових ресурсів для відновлення та підтримки належного стану пошкодженої електроенергетичної інфраструктури (яка відсутня в принципі у відповідача як така).

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними, та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго, б/н від 31.01.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/275/25 від 31.01.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року у справі №909/894/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на АТ Прикарпаттяобленерго.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи №909/894/24 повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та підписано 13.03.2025.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя Т.Б. Бонк

Суддя Г.В. Орищин