І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2025 року м. Чернігів справа № 921/342/24

до російської федерації в особі представницького органу: Міністерства юстиції російської федерації 119991, російська федерація, м. Москва, вул. Житня, 14 Міністерства оборони російської федерації 119019, російська федерація, м. Москва, вул. Знаменка, 19 адреса для листування: Poland, 00-761 Warszawa, ul. Belwederska. 49 (посольство росії в Польщі)
про стягнення 278 470 211 500 грн 00 коп., що еквівалентно 9 512 089 041 євро
за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явилися
В судовому засіданні 06.03.2025, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було підписано скорочене додаткове рішення.
27 травня 2024 року до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до російської федерації в особі представницького органу: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства оборони російської федерації про відшкодування спричиненої збройною військовою агресією відповідача шкоди в розмірі 278 470 211 500 грн 00 коп., що еквівалентно 9 512 089 041 євро.
Звертаючись з даним позовом, позивач, серед іншого, вказав, що «Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 19 492 914 805 грн., що є еквівалентом 665 846 233 Євро. Докази витрат, які Позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи (у тому числі у разі їх збільшення) буде надано останнім суду не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення судом (ч. 8 ст. 129 ГПК України).»
02.12.2024 матеріали справи № 921/342/24 надійшли до Господарського суду Чернігівської області.
Внаслідок автоматизованого розподілу для розгляду справи № 921/342/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до російської федерації в особі представницького органу: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства оборони російської федерації про стягнення 278 470 211 500 грн 00 коп., що еквівалентно 9 512 089 041 євро, визначено суддю Сидоренка А.С.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2025 ухвалено:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до російської федерації в особі Почесного консульства російської федерації в м. Чернігові, Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства оборони російської федерації про відшкодування спричиненої збройною військовою агресією шкоди в розмірі 278 470 211 500,00 грн, що еквівалентно 9 512 089 041 Євро задовольнити частково;

стягнути з російської федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» 267 485 971 500 грн, що еквівалентно 9 136 885 286 Євро, збитків;

стягнути з російської федерації в дохід Державного бюджету України 1 018 043,88 грн судового збору;

закрити провадження у даній справі в частині відшкодування спричиненої збройною військовою агресією рф шкоди в розмірі 10 984 240 000 грн, що еквівалентно 375 203 755 Євро.

17.02.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява від 16.02.2025 позивача про ухвалення додаткового рішення, якою останній просить стягнути з відповідача понесені товариством витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 724 018 005,00 грн, що еквівалентно 639 581 970,00 Євро.

Звертаючись з даною заявою товариство зазначає, що вона подається в межах витрат на професійну правничу допомогу стосовно задоволеної частини позову; розмір останніх визначався заявником з огляду на ціну позову, складність та нетиповість справи, обсяг наданої правової допомоги, витраченого адвокатом часу, об`єктивність доказів, необхідність вивчення та застосування міжнародного законодавства, необхідність залучення кваліфікованих фахівців та експертів, значний проміжок часу, який може пройти до моменту розрахунку за надані послуги, складність процедури виконання рішення суду з іноземної держави.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2025 постановлено:

заяву від 16.02.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про ухвалення додаткового рішення прийняти та приєднати до матеріалів справи;

призначити судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про ухвалення додаткового рішення на 06 березня 2025 року;

повідомити сторін про призначення судового засідання, а також про те, що їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду заяви;

встановити процесуальний строк для подання відповідачем заперечення на заяву до 05.03.2025 включно;

зобов`язати позивача здійснити переклад даної ухвали на російську мову з нотаріальним засвідченням його вірності та направити скан-копії такого перекладу на офіційну електронну пошту (адресу) Міністерства юстиції російської федерації та в Посольство російської федерації в Республіка Польща (або іншої дипломатичної установи російської федерації) з наданням суду відповідних доказів.

Ухвала суду від 24.02.2025 направлена позивачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 24.02.2025 21:50.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 24.02.2025 є такою, що отримана позивачем 25.02.2025.

Постановляючи ухвалу від 24.02.2025, суд врахував факт розірвання дипломатичних відносин України з російською федерацією з 24.02.2022, що унеможливлює надсилання відповідного процесуального документа на адресу відповідача, як наслідок повідомлення останнього про дату, час та місце проведення даного судового засідання здійснювалось шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cn.arbitr.gov.ua.

Крім того, постановляючи дану ухвалу суд враховує факт перебування судді А.С. Сидоренка у відпустці у період з 17.02.2025 по 21.02.2025 включно.

Процесуальним правом на участь в призначеному на 06.03.2025 судовому засіданні сторони не скористалися.

У встановлений судом процесуальний строк відповідачем заперечення на заяву до Господарського суду Чернігівської області подані не були.

04.03.2025 через систему «Електронний суд» позивачем до Господарського суду Чернігівської області поданий переклад ухвали суду від 24.02.2025 на російську мову з нотаріальним засвідченням його вірності та докази направлення скан-копії такого перекладу на офіційну електронну пошту (адресу) Міністерства юстиції російської федерації та в Посольство російської федерації в Республіка Польща (або іншої дипломатичної установи російської федерації).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Водночас, відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, 25.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (Клієнт) та адвокатом Ткаченком Д.А. (Адвокат) був укладений Договір про надання правової допомоги, за умовами якого (з урахуванням Додаткової угоди № 25-07/23/1 від 25.07.2023 до Договору про надання правової допомоги від 25.07.2023) останній надає Клієнтові консультації, роз`яснення, для проведення оцінки збитків здійснює підбір суб`єкта оціночної діяльності та судового експерта, збирає/отримує інші необхідні для виконання цього доручення докази, формує правову позицію, вчиняє інші належні дії щодо підготовки та подачі до судів України позову Клієнта до російської федерації про стягнення збитків у формі упущеної вигоди від неможливості реалізації Інтегрованих комбінованих проектів Україна-Оман та Україна-Марокко-Італія; представляє інтереси Клієнта, як позивача, в судах України, з метою захисту його прав та інтересів у судовому розгляді його позовної заяви до російської федерації про стягнення збитків у формі упущеної вигоди від неможливості реалізації Інтегрованих комбінованих проектів Україна-Оман та Україна-Марокко-Італія.

Послуги можуть бути надані в усній або письмовій формі (у т.ч. факсом або електронною поштою), а також шляхом фізичного представництва інтересів Клієнта, зокрема у судах України; компетентних органах України, іноземних держав, міжнародних компетентних органах в т.ч. з питань пов`язаних з легалізацією та виконанням рішень судових органів.

За цим Договором Адвокат з метою захисту прав та законних інтересів Клієнта у спорах щодо стягнення на користь Клієнта збитків з російської федерації, які спричинені збройною агресією російської федерації проти України має право, в т.ч. здійснювати представництво інтересів Клієнта в господарських судах з правами та обов`язками позивача; компетентних органах України, іноземних держав, міжнародних компетентних органах в т.ч. з питань пов`язаних з легалізацією та виконанням рішень судових органів, тощо.

В процесі виконання цього Договору Адвокат користується всіма правами та виконує всі обов`язки представника, які передбачені, зокрема Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», нормами міжнародного законодавства, тощо.

Клієнт зобов`язався прийняти та оплатити Послуги на умовах, викладених у цьому Договорі.

Клієнт зобов`язався сплатити Адвокату Гонорар у розмірі, строки та порядку, що встановлені цим Договором.

Гонорар є формою винагороди Адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту за цим Договором.

За надану юридичну допомогу по кожній судовій справі окремо, в порядку та на умовах визначених даним Договором Клієнт сплачує на користь Адвоката грошову суму Гонорар.

Розмір Гонорару визначеного в п. 5.2 Договору становить 7% від ціни позову по кожній судовій справі, спору Клієнта окремо. Якщо інше письмово не погоджено Сторонами, Гонорар включає в себе покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням Адвокатом даного Договору.

Гонорар в розмірі, визначеному в п. 5.2 Договору сплачується Клієнтом на користь Адвоката по кожній судовій справі Клієнта за рахунок фактично отриманого Клієнтом грошового відшкодування на підставі судового рішення прийнятого на користь Клієнта не пізніше 30 календарних днів від дати фактично отриманого Клієнтом цього грошового відшкодування.

Якщо інше не визначено Сторонами, рахунки за правову допомогу розраховуються в гривнях (UAН).

Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту його повного виконання.

Зміни і доповнення до даного Договору оформлюються окремим письмовим документом, що є невід`ємною частиною даного Договору, або шляхом викладення даного Договору у новій редакції.

Договір складено в двох примірниках. Українською мовою, по одному примірнику для кожної із Сторін, кожен примірник має однакову юридичну силу.

Цей Договір складений і підлягає тлумаченню відповідно до законодавства України. Заголовки статей цього Договору наводяться лише для зручності і не впливають на їх тлумачення.

11.02.2025 сторонами був складений та підписаний Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 25.07.2023 з урахуванням Додаткової угоди № 25-07/23/1 від 25.07.2023, згідно якого Адвокат надав, в Клієнт прийняв наступну правову допомогу:

вивчення та аналіз документів Інтегрованого комбінованого проекту Україна-Оман та супутніх документів 150 годин,

аналіз та дослідження міжнародного законодавства та законодавства України 100 годин,

вивчення судової практики міжнародних судів та судів України 90 годин,

формування правових позицій 73 години,

консультації щодо можливих стратегій захисту інтересів Клієнта 52 години,

участь у підборі суб`єкта оціночної діяльності та проведенні закритого тендеру 34 години,

збирання/отримання інших необхідних для виконання доручення доказів 60 годин,

участь у підборі судового експерта 35 годин,

контроль за збором необхідного пакету документів для суб`єкта оціночної діяльності та експерта 37 годин,

консультації щодо стягнення збитків у формі упущеної вигоди від неможливості реалізації Інтегрованого комбінованого проекту Україна-Оман 97 годин,

підготовка позовної заяви 60 годин,

участь в судових засіданнях в Господарському суді Чернігівської області у справі № 921/342/24, що включає: дорога з м. Київ до м. Чернігів 2 години, участь у судовому засіданні 1 година; дорога з м. Чернігів до м. Київ 2 години, загалом 15 годин,

підготовка процесуальних заяв, підготовка до відправки ухвал суду відповідачу 2 години, загальна кількість витрачених годин часу становить 805 годин.

Клієнт немає жодних претензій до якості та кількості наданої Адвокатом правової допомоги.

Розмір наданих послуг правової допомоги в межах справи № 921/342/24 щодо позовних вимог стосовно Інтегрованого комбінованого проекту Україна-Оман становить 18 724 018 005,00 грн., що еквівалентно 639 581 970,00 Євро.

Розрахунки за надані послуги будуть проведені відповідно до умов Договору про надання правової допомоги від 25.07.2023.

Даний акт складений в двох екземплярах, по одному для кожної сторони.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Наведене вище свідчить про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у ч. 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідні висновки місцевого господарського суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики Європейського суду з прав людини з цього питання. Зокрема, у рішенні від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» суд зазначив (п. 77), що згідно з практикою Європейського суду з прав людини скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто Європейський суд з прав людини підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому Європейський суд з прав людини у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі «Генеральний будівельний менеджмент проти України» Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

Оцінивши заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 724 018 005,00 грн, що еквівалентно 639 581 970,00 Євро, суд дійшов висновку, що винагорода адвоката в зазначеному розмірі є завищеною щодо відповідача та неспівмірною зі складністю справи: хоча остання з урахуванням ціни позову і не є малозначною, проте з урахуванням обсягу та характеру доказів у ній, кількості сторін по своїй суті не є складною і як наслідок не потребувала пошуку та вивчення адвокатом позивача значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, вивчення та аналізу первинних бухгалтерських документів, необхідних для складання позовної заяви. Фактично всі докази є додатками до Звітів про оцінку збитків та Висновків експерта за результатом проведення економічного дослідження № 26/12-2023 від 26.12.2023 та № 07/05-2024 від 07.05.2024, складених судовим експертом Проскурою К.П. Також суд враховує, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, що позбавило позивача необхідності підготовки відповіді на відзив.

Крім того, суд не погоджується з включенням до складу витрат на професійну правничу допомогу участь адвоката позивача у підборі суб`єкта оціночної діяльності та проведенні закритого тендеру, а також його участь у підборі судового експерта, оскільки заявником не подано доказів вчинення відповідних дій.

Також суд критично ставиться до включення в перелік наданих послуг вивчення та аналіз документів Інтегрованого комбінованого проекту Україна-Оман та супутніх документів, аналіз та дослідження міжнародного законодавства та законодавства України та вивчення судової практики міжнародних судів та судів України, оскільки, на думку суду, відповідні дії є одним з етапів роботи по складанню позовної заяви.

Щодо визначення позивачем часу, витраченого на проїзд до м. Чернігова з м. Києва (та в зворотному напрямку), а також на участь в судових засіданнях в загальній кількості 15 годин, то за підрахунком суду відповідний проміжок часу дорівнює 13 год. 42 хв.: судові засіданні відбулись 08.01.2025 (з 09:08 до 09:25, тобто 17 хв. та 4 години дорога), 28.01.2025 (з 10:00 до 10:51, тобто 51 хв. та 4 години дорога), 11.02.2025 (з 10:00 до 10:34, тобто 34 хв. та 4 години дорога).

Отже, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі не відповідають вимогам щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені ст. 126 та ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 стосовно того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З огляду на вищенаведене, керуючись принципом розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за доцільне покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 44 249,00 грн, що еквівалентно 1 000 Євро.

За змістом ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 123, 126, 129, 221, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву від 16.02.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з російської федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (16651, с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Прилуцька, 125; код 34490542) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 44 249 грн 00, що еквівалентно 1 000 Євро.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Зобов`язати позивача здійснити переклад даного додаткового рішення на російську мову з нотаріальним засвідченням його вірності та направити скан-копії такого перекладу на офіційну електронну пошту (адресу) Міністерства юстиції російської федерації та в Посольство російської федерації в Республіка Польща (або іншої дипломатичної установи російської федерації) з наданням суду відповідних доказів.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено та підписано 13.03.2025.

Суддя А.С.Сидоренко