РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2025Справа № 910/7971/24

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН"

про стягнення коштів у розмірі 29 582,54 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2024 року Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН" (далі - відповідач, Компанія) про стягнення коштів у розмірі 29 582,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/7971/24 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у разі, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження в справі від 28.06.2024 була направлена та доставлена до електронного кабінету Компанії 28.06.2024 о 20:20 год, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку відповідного електронного листа.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Аналогічний підхід у визначенні часу надсилання (як часу доставки) судового рішення до електронного кабінету одержувача у розумінні приписів частини шостої статті 242 ГПК України є сталим та послідовним, і застосований Верховним Судом у низці ухвал, зокрема, в ухвалах від 18.12.2023 зі справи № 926/244/23, від 12.01.2024 зі справи № 907/773/21, від 25.01.20214 зі справи № 38/5005/6636/2012, від 26.01.2024 зі справи № 904/3823/19, від 01.02.2024 зі справи № 910/10792/22, від 05.02.2024 зі справи № 917/282/23.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, датою вручення ухвали суду від 28.06.2024 вважається 29.06.2024, а строк на подання відзиву спливав 16.07.2024, з урахуванням приписів частини 4 статті 116 ГПК України, якими передбачено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відзив на позовну заяву у строк до 16.07.2024 відповідачем поданий не був.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від сторін справи не надходило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -10-01 (надалі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом ZEEKER 001, державний номерний знак НОМЕР_1 .

19.02.2024 у м.Галич, Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля ZEEKR 001 державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні пошкодження).

Факт скоєння ДТП підтверджується відповіддю від Національної поліції України, долученою до матеріалів справи.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2024 у справі №341/381/24, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з зверненням ОСОБА_1 до страховика за договором із заявою про подію та на виплату від 21.02.2024 за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, позивачем на підставі страхового акту № 2348635-1 від 06.03.2024, розрахунку страхового відшкодування, здійсненого з урахуванням виставленого ФОП Лис Володимир Володимирович (СТО) рахунку № 0128 від 28.02.2024 на суму 31 182,54 грн, виконано свої зобов`язання за договором та здійснено відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів (на рахунок СТО) у сумі 3 395,04 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 14372 від 06.03.2024, та зарахуванням 27 787,50 грн у рахунок несплаченого страхового платежу за договором.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2024 у справі №341/381/24 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю ZEEKR 001 державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку.

За інформацією з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Renault Logan державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215900217.

Наведеним договором (поліс №ЕР/215900217) передбачено, що франшиза становить 1 600,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 160 000,00 грн.

Суд відзначає, що в силу приписів частини 3 статті 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 19.02.2024.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за договором, позивачем було надано суду страховий акт № 2348635-1 від 06.03.2024, акт (протокол) огляду транспортного засобу від 21.02.2024, акт виконаних робіт № ЗН-0000385 від 28.02.2024, рахунок № 0128 від 28.02.2024, виставлений ФОП Лис В. В. (СТО), платіжну інструкцію в національній валюті № 14372 від 06.03.2024 на суму 3 395,04 грн з призначенням платежу - страхове відшкодування згідно СА № 2348635-1 від 06.03.2024, довідку-підтвердження заліку страхового відшкодування на суму 27 787,50 грн.

З аналізу частини 1 статті 990 Цивільного кодексу України та статей 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Пунктом 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва серії НОМЕР_3 про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля ZEEKER 001, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 2023, а датою його першої реєстрації зазначено 15.02.2024.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту визначений Методикою.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1- ЕЗ), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

У даному випадку коефіцієнт фізичного зносу автомобіля ZEEKER 001, державний номерний знак НОМЕР_1 не підлягає застосуванню.

Враховуючи визначені полісом №ЕР/216832691 розмір франшизи - 1600,00 грн та ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000,00 грн, встановлений судом розмір вартості відновлювального ремонту, право на відшкодування якого перейшло до позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу у розмірі 29 582,54 грн, тобто за виключенням франшизи.

Позивач метою отримання страхового відшкодування на підставі статей 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та статей 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" із заявою на виплату страхового відшкодування (вих. №1099/2024/ел/ТС від 07.03.2024), в якій просив здійснити відшкодування у розмірі 31 182,54 грн. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем надано суду роздруківку електронного листа, з якого вбачається, що представником Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" з електронної пошти 07.03.2024 о 12 год. 29 хв. було направлено електронний лист із вкладенням заяви №1099/2024/ел/ТС на електронну пошту .

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (пункт 18 частина 2 стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом враховано, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що веб-сторінка Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" знаходиться за посиланням www.etalon.ua, в той час як на вказаній веб-сторінці вказано, що електронною адресою відповідача є .

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що електронна адреса є електронною поштою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон".

З огляду на наведене, суд приймає надану позивачем роздруківку електронного листа як належний доказ направлення 07.03.2024 Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" заяви на виплату страхового відшкодування (вих. №1099/2024/ел/ТС від 07.03.2024).

У пункті 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на наведені приписи Закону, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду даної справи строк виконання відповідачем зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом №ЕР/215900217 є таким, що настав.

Однак, відповідачем не надано суду доказів на спростування твердження позивача, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" не здійснило відшкодування шкоди (в тому числі, після звернення позивача до суду із даним позовом).

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 29 582,54 грн підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" та стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" суми страхового відшкодування у розмірі 29 582,54 грн.

Судові витрати позивача відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВІРИШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення коштів у розмірі 29 582,54 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕТАЛОН" (Україна, 03067, місто Київ, вулиця Гарматна, будинок, 8, інше, приміщення 6; ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (Україна, 03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний ) суму страхового відшкодування у розмірі 29 582,54 грн (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 54 копійки) та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ