ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025м. ХарківСправа № 922/281/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" (пр. Ландау Льва, буд. 2-К, м. Харків, 61162; )
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (вул.Сковороди Григорія, буд. 61, м. Харків, 61024; )
про стягнення 628509,46 грн
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Горячко О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" 29.01.2025 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування витрат за спожиту електроенергію за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.10.2023 по 31.12.2023 у сумі 628509,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору № 1 тимчасового безоплатного користування від 17.11.2022 та приписів чинного законодавства, не були підписані договори про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії за вищевказані періоди та не компенсована вартість комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/281/25 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 05.02.2025, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що КЕВ м. Харків є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується з державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. Таким чином, КЕВ м. Харків не має встановленої законом можливості сплатити заборгованість за жовтень-грудень 2022 року та за жовтень-грудень 2023 року. Оскільки в діях КЕВ м. Харків немає вини щодо відшкодування витрат за Договором № 1 від 17.11.2022, відповідач вважає, що КЕВ м. Харків не може нести відповідальність за невиконання зобов`язань.

07.02.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що свій обов`язок виконати саме зобов`язання відповідач не спростовує. Як вказує позивач, у позові він просить стягнути з відповідача суму коштів за спожиту електроенергію, що є саме виконанням зобов`язання, а не відповідальністю за його невиконання, як вказує відповідач. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Протокольною ухвалою господарського суду від 27.02.2025 прийнято клопотання відповідача (вх. № 4983/25 від 25.02.2025) про зміну його назви з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків; підготовче провадження у справі № 922/281/25 закрито; розгляд справи по суті призначено на 11.03.2025 о 14:20.

04.03.2025 позивач подав до суду заяву про проведення розгляду справи по суті за відсутності позивача за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання, яке відбулося 11.03.2025, представник позивача не з`явився.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

17.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" (надалі - Балансоутримувач, Сторона 1, позивач у справі), Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - Користувач, Сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Харків (надалі - Платник, Сторона 3, відповідач у справі) було укладено Договір 1 тимчасового безоплатного користування (надалі - Договір).

За умовами вищевказаного Договору, Балансоутримувач надав Користувачу можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном за адресою: Україна, Харківська обл., м. Харків, просп. Ландау Льва, 2 К, а саме:

- нежитлові приміщення підвалу в будівлі літ. "А-4", а саме: № 1, площею 14,8 кв.м; № 2, площею 7,0 кв.м; № 3, площею 82,4 кв.м; № 4, площею 6,0 кв.м; № 5, площею 2,7 кв.м; № 6, площею 1,7 кв.м; № 7, площею 1,7 кв.м.; № 8, площею 1,8 кв.м.; № 9, площею 35,4 кв.м; № 10, площею 120,9 кв.м; № 11, площею 142,9 кв.м; № 12, площею 117,5 кв.м; № 13, площею 104,0 кв.м; № 15, площею 1,4 кв.м; № 16, площею 15,4 кв.м;

- нежитлові приміщення першого поверху в будівлі літ. "А-4", а саме № 24, площею 7,3 кв.м;

- нежитлові приміщення третього поверху в будівлі літ. "А-4", а саме № 1, площею 15,0 кв.м; № 2, площею 70,5 кв.м; № 3, площею 5,6 кв.м; № 4, площею 5,7 кв.м; № 5, площею 5,3 кв.м; № 6, площею 72,6 кв.м; № 7, площею 33,2 кв.м; № 8, площею 42,1 кв.м; № 10, площею 40,1 кв.м; № 11, площею 51,9 кв.м; № 12, площею 24,3 кв.м; № 13, площею 51,5 кв.м; № 14, площею 63,0 кв.м; № 15, площею 36,2 кв.м; № 16, площею 11,5 кв.м; № 17, площею 8,7 кв.м; № 18, площею 36,1 кв.м; № 19, площею 37,7 кв.м; № 20, площею 37,6 кв.м; № 21, площею 4,8 кв.м; № 22, площею 8,9 кв.м; № 23, площею 4,9 кв.м; № 24, площею 15,0 кв.м.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, договір розпочинає свою дію з 01 квітня 2022 року.

Також сторонами 01.04.2022 підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно з договором безкоштовного використання від 17.11.2022 № 1.

Нерухоме майно було повернуто з користування 29.01.2024, про що було складено акт приймання-передачі майна (повернення), згідно з Договором тимчасового безоплатного користування від 17.11.2022 № 1.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, Платник зобов`язується відшкодувати Балансоутримувачу всі витрати за комунальні послуги, які були отримані Користувачем за час дії цього Договору.

Відповідно до пункту 3.4 Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1/1 від 15.06.2023), відшкодування за спожиті комунальні послуги Стороною 2 сплачуються Стороною 3 на підставі укладених договорів на відшкодування за кожним видом надання комунальних послуг окремо (електрична енергія, водопостачання та водовідведення, теплова енергія або природний газ, вивіз сміття).

Пункт 4.8 Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1/1 від 15.06.2023), передбачає, що Користувач зобов`язується укласти із Стороною 1 та Стороною 3 договори відшкодування спожитих комунальних послуг кожним видом наданих комунальних послуг окремо.

Згідно з пунктом 8.2 Договору, Платник зобов`язується відшкодувати Балансоутримувачу вартість комунальних послуг, що спожиті Користувачем у процесі виконання цього Договору.

Балансоутримувачем та Користувачем були підписані акти виконаних робіт (наданих послуг) про те, що:

1) в період з 01.10.2022 по 31.12.2022 сума відшкодування витрат за спожиту електричні енергію складає 260 840,42 грн (двісті шістдесят тисяч вісімсот сорок гривень 40 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 43 473,41 грн, в тому числі помісячно:

- за жовтень 2022 року - 86 714,10 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 14 452,35 грн;

- за листопад 2022 року - 104 063,50 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 17 343,92 грн;

- за грудень 2022 року - 70 062,82 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 11 677,14 грн;

2) в період з 01.10.2023 по 31.12.2023 складає 367 669,04 грн (триста шістдесят сім тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 04 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 61 278,17 грн, в тому числі помісячно:

- за жовтень 2023 року - 97 584,23 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 16 264,04 грн;

- за листопад 2023 року - 112 211,52 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 18 701,92 грн;

- за грудень 2023 року - 157 873,30 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 26 312,22 грн.

Факт отримання ТОВ "Еф Ай Ем Сервіс" електричної енергії від постачальника комунальних послуг у період:

1) з 01.10.2022 по 31.12.2022 підтверджується:

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1900 від 31.10.2022;

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2095 від 30.11.2022;

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2293 від 31.12.2022;

2) з 01.10.2023 по 31.12.2023 підтверджується:

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1918 від 31.10.2023;

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2117 від 30.11.2023;

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2315 від 31.12.2023.

Балансоутримувачем та Користувачем були підписані та надані Платнику договори про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 та з 01.10.2023 по 31.12.2023, які не були підписані Платником та вартість комунальних послуг не була компенсована.

11.09.2024 позивачем було складено та надано відповідачеві Вимогу №11/09/24-1 щодо компенсації спожитої електроенергії за період з 01.10.2022 до 31.12.2022 та Вимогу № 11/09/24-2 щодо компенсації спожитої електроенергії за період з 01.10.2023 до 31.12.2023.

На вимоги було отримано відповіді від 01.10.2024 № 583/4990 та № 583/4991, у яких зазначено про неможливість здійснити компенсацію та запропоновано звернутися до господарського суду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Факт використання Військовою частиною НОМЕР_1 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , 2-К, а також вартість спожитої нею електричної енергії підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Строк відшкодування витрат за спожиту електроенергію, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, є таким, що настав.

Відповідач проти існування заборгованості за спожиту Військовою частиною НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.10.2023 по 31.12.2023 в сумі 628509,46 грн не заперечує.

Водночас, посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані позивачем послуги критично оцінюється судом, оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Наведений висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. За приписами ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст.218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

До того ж, ст. 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

З огляду на викладене, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати заборгованості.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат за спожиту електричну енергію в сумі 628509,46 грн, у зв`язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (вул.Сковороди Григорія, буд. 61, м. Харків, 61024; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Сервіс" (пр. Ландау Льва, буд. 2-К, м. Харків, 61162; ) - відшкодування витрат за спожиту електроенергію за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.10.2023 по 31.12.2023 у сумі 628509,46 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 7542,11 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "18" березня 2025 р.

Суддя Н.М. Кухар