РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2025Справа № 910/15359/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Організації орендарів "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7"

про стягнення 484 645,69 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) з позовом до Організації орендарів "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7" (далі - відповідач) про стягнення 484 645,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди від 20.10.1993, укладеним між Управлінням комунального майна у м. Києві Київської міської державної адміністрації (правонаступником якого є позивач у даній справі) та відповідачем, у частині сплати орендної плати за період з січня 2015 року по лютий 2022 року в заявленому до стягнення розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2024 відкрито провадження у справі № 910/15359/24, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено строком строки для вчинення процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронного кабінету позивача та представника 19.12.2024 о 23:50 год. та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою останнім 20.12.2024.

Відповідачу копія ухвали суду від 19.12.2024 направлена за адресою, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте поштове відправлення № 160 згідно з даними трекінгу відстеження пересилання поштових відправлень повернуто до суду з довідкою відділення поштового зв`язку від 11.01.2025, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення зазначено «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Крім того, вказана ухвала суду від 19.12.2024 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

20.10.1993 між Управлінням комунального майна у м. Києві Київської міської державної адміністрації (правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) (далі - Позивач/Орендодавець/Департамент) та Організацією орендарів «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7» (далі - Відповідач/Орендар/ОО «СРНУ № 7») було укладено договір оренди майна (далі - Договір).

Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 Рішення Київської міської ради від 23.07.2020 № 50/9129 «Про деякі питання оренди комунального майна територіальної громади міста Києва», пункту 4 Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6023/6064 Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) уповноважений виступати орендодавцем комунального майна територіальної громади міста Києва. Департамент є правонаступником Управління комунального майна у м. Києві Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець здає, а Орендар приймає в користування майно Спеціалізованого ремонтно-налагоджувального управління № 7 у складі: основних засобів виробництва по відновній вартості на суму 3718700 крб, у т. ч. будівлі та споруди на суму 2808000 крб, згідно додатку № 2, 3; обігові кошти на суму 5195500 крб, у т. ч. запаси та витрати на суму 5165400 крб, згідно додатку № 5 (далі - Цілісний майновий комплекс СРНУ № 7).

Згідно з пунктом 1.2 Договору за господарське використання Цілісного майнового комплексу СРНУ № 7 Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату згідно розрахунку орендної плати. Орендна плата є фіксованою платою і сплачується щомісячно в розмірі 1/12 частини річної суми не пізніше 20 числа наступного місяця (згідно розрахунку орендної плати).

Відповідно до пункту 6.2 Договору він припиняється внаслідок: закінчення строку дії Договору, викупу об`єкту оренди, загибелі об`єкту оренди

За умовами пункту 6.5 Договору при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміни Договору до закінчення строку він вважається продовженим на той же строк на тих же умовах.

Відповідно до пункт 7.1 Договору договір вступає в дію з часу підписання і діє протягом 3-х років.

У Додатку № 2 до Договору сторонами погоджено об`єкти, які передаються в оренду, а саме: будови на вул. Якіра (нова назва - Деревлянська), буд. 16/18 та на вул. Палладіна, буд. 9 у місті Києві.

Як вказує позивач у позові, Договір було укладено на строк з 20.10.1993 по 20.10.1996 і у подальшому він продовжувався в результаті пролонгації на тих самих умовах по 20.10.2023, відповідно до пункту 6.5 Договору у зв`язку з відсутністю заяви однієї із сторін про припинення або зміни договору.

Як вказує позивач, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з внесення орендної плати за період з 01.01.2015 по 30.11.2023 у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 484 645,69 грн.

Фактично розрахунок заборгованості позивачем надано за період з 01.01.2015 по 23.02.2022, оскільки, як вказано, у період з 24.02.2022 по листопад 2023 року нарахування по орендній платі відповідачу не здійснювалися.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, оцінивши подані докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як визначено ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» орендна плата є фіксованим платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності і який визначається як частина розрахункового доходу від господарського використання орендованого майна. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Зазначені норми Закону № 2269-ХІІ кореспондуються з нормами ст. 17 чинного Закону України від 03.10.2019 № 157-IX «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон № 157-IX).

Згідно з частиною першою статті 17 Закон № 157-IX орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Частиною четвертою статті 17 Закон № 157-IX встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до пункту 1 рішення Київської міської ради від 26.03.2020 №903/9073 "Про деякі питання нарахування орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, плати за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, для розміщення рекламних засобів" тимчасово, на строк з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 N 211 та до 31.07.2020 встановлено орендну плату за оренду майна територіальної громади міста Києва у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеної у договорах оренди, укладених до набрання чинності цим рішенням.

Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", набрала чинності 12.03.2020.

Відповідно до пункту 2 рішення Київської міської ради від 30.07.2020 року № 253/9332 "Про деякі питання нарахування орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, плати за право тимчасового користування місцями, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва" тимчасово, на строк з 01.08.2020 по 31.12.2020 встановлено орендну плату за оренду майна територіальної громади міста Києва у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеної у діючих договорах оренди.

Відповідно до пункту 6 рішення Київської міської ради від 24.12.2020 № 25/25 "Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва на час дії обмежувальних заходів" тимчасово, на строк з 01.01.2021 і на період дії карантинних обмежень, встановлених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2", але не раніше 30.06.2021 встановлено орендну плату за оренду майна територіальної громади міста Києва у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеної у діючих договорах оренди.

На підставі позиції 1.2.2 підпункту 1.2 п. 1 Рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року № 4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX» (із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями Київської міської ради від 15.04.2022 № 4569/4610, від 14.07.2022 № 4909/4950, від 08.12.2022 № 5876/5917 та від 18.05.2023 № 6332/6373), на період дії воєнного стану та один місяць з дати його припинення орендаря за спірним договором оренди звільнено від орендної плати.

Таки чином, як вказує позивач, у період з 12.03.2020 до 23.02.2022 (включно) нарахування орендної плати здійснювалося у розмірі 50% від встановленого в договорі розміру орендної плати (з урахуванням її індексації); у період з 24.02.2022 по листопад 2023 року нарахування по орендній платі відповідачу не здійснювалися.

Перевіривши надані позивачем розрахунки орендної плати за період з 01.01.2015 по 23.0.2022, суд вказує, що останні виконані арифметично вірно та відповідно до норм законодавства України.

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано суду доказів сплати орендної плати в розмірі 484 645,69 грн за період з 01.01.2015 по 23.02.2022, у зв`язку з чим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в заявленому до стягнення розмірі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача у розмірі 5 815,75 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Організації орендарів "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7" (03179, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 9, код 19477727) на користь Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 10, код 19020407) 484 645,69 грн (чотириста вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок п`ять грн 69 коп.), 5 815,75 грн (п`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять грн 75 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 20.03.2025.

Суддя О.Г. Удалова