ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 м. Дніпро Справа № 908/3682/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційні скарги:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер»;

- Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мир»;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка»;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір»

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 у справі (суддя Зінченко Н.Г.), повний текст ухвали складено 08.10.2024

за заявою б/н від 06.09.2024, (вх. № 17702/08-08/24 від 09.09.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, (в порядку ст. 336 ГПК України) у справі № 908/3682/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд», м. Дніпро,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО», м. Запоріжжя

про розірвання договору та стягнення 36017990,60 грн, -

заінтересована особа 1 Сільськогосподарський виробничий кооператив «Мир», с. Приморське, Василівського району, Запорізької області,

заінтересована особа 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матвіївка», с. Матвіївка, Запорізького району, Запорізької області,

заінтересована особа 3 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер», с. Лежине, Запорізького району, Запорізької області,

заінтересована особа 4 Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір», с. Степне, Запорізького району, Запорізької області,

заінтересована особа 5 Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, м. Запоріжжя,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

09.09.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява ТОВ «Оптімусагро Трейд» (Заявник або Стягувач) про звернення стягнення на грошові кошти (в порядку ст. 336 ГПК України), що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником - ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО» у справі № 908/3682/23, згідно якої заявник просить:

1) звернути стягнення на грошові кошти у сумі 1005800,00 грн, які належать СВК «Мир», що має заборгованість перед ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО», з метою виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.2024 у справі № 908/3682/23;

2) звернути стягнення на грошові кошти у сумі 1005000,00 грн, які належать ТОВ «Агрофірма Матвіївка», що має заборгованість перед ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО», з метою виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.2024 у справі № 908/3682/23;

3) звернути стягнення на грошові кошти у сумі 1006200,00 грн, які належать ТОВ «Інтер», що має заборгованість перед ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО2, з метою виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.2024 у справі № 908/3682/23;

4) звернути стягнення на грошові кошти у сумі 1005000,00 грн, які належать ТОВ «Простір», що має заборгованість перед ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО», з метою виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.2024 у справі № 908/3682/23.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 заяву ТОВ «Оптімусагро Трейд» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником, (в порядку ст. 336 ГПК України) у справі № 908/3682/23 - задоволено повністю. Звернено стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 ТОВ «Інтер», СВК «Мир», ТОВ «Агрофірма «Матвіївка» та ТОВ «Простір» оскаржують її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просять її скасувати.

Апеляційні скарги мотивовані прийняттям місцевим господарським судом ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неправомірно вирішив питання щодо звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, не врахувавши всіх фактичних обставин справи, зокрема:

- суд постановив ухвалу, яка не відповідає наданим доказам, зокрема, фактам щодо строків повернення фінансової допомоги. Судом не було враховано, що строк повернення позики за договором тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 01.05.2022 № 1 визначено до 30.12.2026, що є істотним чинником, оскільки не можна вимагати повернення коштів до вказаного строку;

- суд порушив принципи та норми цивільного права, зокрема ст. 204 ЦК України, яка вимагає, щоб правочин був правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або судом. Враховуючи, що договір про тимчасову безвідсоткову поворотну фінансову допомогу не є недійсним, суд не мав законних підстав звертати стягнення на кошти, що належать третім особам 1-4.

У зв`язку з вищезазначеним, скаржники вважають постановлену судом першої інстанції ухвалу неправомірною, просять її скасувати в частині звернення стягнення на належні їм грошові кошти, оскільки строк повернення позики ще не настав.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Оптімусагро Трейд» вважає, що в ч. 1 ст. 336 ГПК України мова йде про будь-яку заборгованість, а не виключно таку, що є простроченою на момент розгляду судом заяви стягувача. Положення ст. 336 ГПК України слід застосовувати у системному взаємозв`язку з іншими нормами, зокрема ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», що дає право стягнення на кошти боржника від інших осіб.

На думку заявника, апеляційні скарги третіх осіб 1-4, які утримують кошти, що належать Боржнику, є зловживанням правами на шкоду ТОВ «Оптімусагро Трейд», оскільки на момент отримання позик, треті особи 1-4 та боржник перебували під спільним контролем, і це підтверджує відсутність їх добросовісної поведінки.

Заявник просить врахувати, що Боржник не виконав зобов`язання з поставки товару до 25.02.2022, не повернув ТОВ «Оптімусагро Трейд» попередньо сплаченої суми, замість цього почав надавати позики вказаним третім особам 1-4, тобто боржник у даному випадку діяв недобросовісно і зловживаючи своїми правами, вчинив дії, спрямовані на зменшення його платоспроможності після виникнення зобов`язань перед ТОВ «Оптімусагро Трейд».

З урахуванням викладених доводів, ТОВ «Оптімусагро Трейд» просить залишити ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 у даній справі без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/3682/23 позов ТОВ «Оптімусагро Трейд» до ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО» про розірвання договору поставки № 60610 від 28.01.2022 та стягнення 36017990,60 грн попередньої оплати задоволено частково. Стягнуто з ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО» на користь ТОВ «Оптімусагро Трейд» 36017990,60 грн попередньої оплати за непоставлений товар і витрати на сплату судового збору у сумі 432215,89 грн. В задоволені позову в частині позовних вимог про розірвання договору поставки № 60610 від 28.01.2022 відмовлено. Повернуто ТОВ «Оптімусагро Трейд» з Держбюджету України переплачену при подачі позовної заяви суму судового збору в розмірі 108590,77 грн.

03.05.2024 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.20204 у справі № 908/3682/23 судом видано відповідний наказ.

09.09.2024 ТОВ «Оптімусагро Трейд» подало до Господарського суду Запорізької області заяву (в порядку ст. 336 ГПК України) з вимогою звернути стягнення на грошові кошти, що належать чотирьом третім особам, які мають заборгованість перед ТОВ Науково-виробниче товариство «Плаверс, ЛТД КО», з метою виконання судового наказу від 03.05.2024 у справі № 908/3682/23. Заявник просить звернути стягнення на суми, які належать іншим особам, які мають заборгованість перед Боржником:

1. 1005800 грн на кошти СВК «Мир»,

2. 1005000 грн на кошти ТОВ «Агрофірма Матвіївка»,

3. 1006200 грн на кошти ТОВ «Інтер»,

4. 1005000 грн на кошти ТОВ «Простір».

В обґрунтування заяви, заявник вказує, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. перебуває виконавче провадження ВП № 74944495 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.20204 № 908/3682/23 щодо стягнення з ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» на користь ТОВ «Оптімусагро Трейд» 36017990,60 грн попередньої оплати за непоставлений товар і витрат на сплату судового збору у сумі 432215,89 грн.

З метою виявлення дебіторської заборгованості боржника (грошових коштів які належать боржникові від інших осіб) приватним виконавцем були скеровані відповідні запити до АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Метабанк», АТ «Мотор-Банк».

В результаті опрацювання отриманої інформації встановлено, що ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» 49 разів у період з 10.03.2022 по 07.07.2022 отримувало готівкові кошти через касу АБ «Укргазбанк» для надання позики. Загальна сума наданих позик (готівки, знятої через касу банку) склала 485 мільйонів гривень.

Також встановлено, що через АТ «Укрексімбанк» ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» в період з 24.02.2022 до 22.09.2023 видавало позики на загальну суму 13477800 грн, у тому числі:

- 1005800 грн СВК «Мир» (ідентифікаційний код 30887310) згідно договору № 1 вiд 01.06.2022;

- 1005000 грн ТОВ «Агрофірма Матвіївка» (ідентифікаційний код 30700856) - згідно договору № 1 вiд 01.05.2022;

- 1006200 грн ТОВ «Інтер» (ідентифікаційний код 00849043) згідно договору № 1 вiд 01.05.2022;

- 1005000 грн ТОВ «Простір» (ідентифікаційний код 32090116) згідно договору № 1 вiд 01.06.2022.

Інформація про рух грошових коштів боржника в період з 24.02.2022 до 28.05.2024, отримана від банків, у яких боржник мав відкриті поточні рахунки АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Метабанк», АТ «Мотор-Банк» - доводить, що суми позики (фінансової допомоги) боржнику не поверталися. Боржник вимогу (запит) виконавця (вих. № 8409 від 11.06.2024) про надання інформації про наявність та розмір дебіторської заборгованості проігнорував.

З урахуванням викладеного, посилаючись на приписи ст. 336 ГПК України, заявник просить заяву задовольнити та звернути стягнення на грошові кошти вказаних третіх осіб в рахунок задоволення вимог ТОВ «Оптімусагро Трейд» - стягувача у виконавчому провадженні ВП № 74944495, відкритому на підставі наказу Господарського суду Запорізької області від 03.05.2024 № 908/3682/23.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами 1, 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено ст. 336 ГПК України.

Так, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ч. 1).

Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу (ч. 7).

У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником (ч. 8).

Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми (ч. 9).

Правовий аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що особа, яка має заборгованість перед боржником, не набуває процесуального статусу сторони (боржника) у такій справі, а лише здійснює оплату заборгованості відповідача (боржника) в межах заборгованості такої особи перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 (провадження № 12-146гс19).

Системний аналіз приписів ст. 53 Закону України «При виконавче провадження» та ст. 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19.

При цьому за своєю правовою природою положення зазначених статей не є імперативними, судова дискреція в цьому випадку передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. (Правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19)

Водночас остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку, передбаченому ст. 336 ГПК України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 06.07.2023 у справі № 917/234/21 та ін.) під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до ст. 336 ГПК України, предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватись доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення.

Також у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.07.2021 у справі № 905/1642/19, вказано, що подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

Отже, для вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, достатньо або підтвердження факту заборгованості судовим рішенням, яке набрало законної сили, або ж того, що така особа має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею.

Водночас, виходячи з положень ч. 2 ст. 336 ГПК України, під час розгляду такої заяви судам необхідно враховувати, що факт існування заборгованості не обов`язково має підтверджуватись судовим рішенням. За відсутності такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру.

Місцевим господарським судом з`ясовано, що 01.05.2022 ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» уклало з ТОВ «Інтер» договір № 1 тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на суму 30000000,00 грн, яку позичальник зобов`язався повернути 30.12.2026.

01.05.2022 також укладено аналогічний договір з ТОВ «Агрофірма Матвіївка» на суму 30000000,00 грн.

01.06.2022 укладено договір з СВК «Мир» на суму 10000000,00 грн і з ТОВ «Простір» на аналогічну суму.

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на 22.12.2022:

- ТОВ «Інтер» заборгувало ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» 1006400,00 грн;

- ТОВ «Агрофірма Матвіївка» заборгувало 1005200,00 грн;

- СВК «Мир» заборгувало 1005800,00 грн;

- ТОВ «Простір» заборгувало 1005400,00 грн.

На думку місцевого господарського суду вказана заборгованість третіх осіб підтверджується актами звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 22.12.2022, якими підтверджується наявність заборгованості перед ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО». Треті особи 1-4 не заперечували проти зазначених фактів заборгованості, однак не надали належних доказів погашення боргу (а. с. 240-242 т 1, 4, 6-8 т 2,14-15, 17 т 2, 24-25, 27 т 2).

При цьому, місцевий господарський суд критично оцінив заперечення ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» щодо того, що СВК «Мир», ТОВ «Агрофірма Матвіївка», ТОВ «Інтер» і ТОВ «Простір» станом на 19.09.2024 не мають заборгованості перед ним через укладення 27.12.2022 між ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» та ТОВ «ПАК ЛТД» ряду договорів про відступлення права вимоги (№ 2212/1, № 2212/2, № 2212/3 і № 2212/4), за якими ТОВ «ПАК ЛТД» отримало право вимоги на суму 1005400,00 грн до ТОВ «Простір», на суму 1005800,00 грн до СВК «Мир»; на суму 1006400,00 грн до ТОВ «Інтер» і на суму 1005200,00 грн до ТОВ «Агрофірма Матвіївка».

Згідно з матеріалами справи та чинним законодавством, договори відступлення права вимоги, укладені між ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» (Первісним кредитором) та ТОВ «ПАК ЛТД» (Новим кредитором) 27.12.2022, є нікчемними і не мають правових наслідків. Це рішення ґрунтується на положеннях Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки територія, на якій зареєстровано ТОВ «ПАК ЛТД», є тимчасово окупованою Російською Федерацією з 26.02.2022. Згідно з цими нормами, правочини, укладені суб`єктами господарювання, що мають податкову адресу на тимчасово окупованій території, є нікчемними.

Таким чином, незважаючи на те, що ТОВ «ПАК ЛТД» фактично отримало права вимоги згідно з договорами, юридично ці договори не мають сили, а кредитором за зазначеними договорами залишається ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО».

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ТОВ «Оптімусагро Трейд» правомірно звернулося до суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником, у справі № 908/3682/23 відповідно до вимог ст. 336 ГПК України і ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» і у суду наявні всі підстави для її задоволення.

Разом з тим, в апеляційній інстанції скаржники (треті особи 1-4) наводять аргументи про помилковість висновків суду першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку, передбаченому ст. 336 ГПК України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу.

Предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватись доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення. Тобто, суд має керуватися принципом належного доказування (ст. 76-79 ГПК України), що включає в себе надання доказів заборгованості, які повинні бути беззаперечними та достовірними, оскільки ст. 336 ГПК передбачає стягнення заборгованості не в позовному порядку, а тому у суду не повинно виникати будь-яких сумнівів щодо безспірності цієї заборгованості.

У разі, якщо заборгованість за договорами позики не підтверджена належними доказами і є сумніви в її наявності, суд не має підстав для задоволення заяви стягувача.

Задовольняючи апеляційну скаргу ТОВ «Інтер», СВК «Мир», ТОВ «Агрофірма «Матвіївка» та ТОВ «Простір», Центральний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 була постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції неправомірно звернув стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, не врахувавши всіх фактичних обставин справи та порушивши ряд принципів цивільного права, а саме:

1. Суд не врахував, що строк повернення позики за договорами тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеними між третіми особами 1-4 та боржником у даній справі, визначено до 30.12.2026 (п. 4.1. Договорів), що є істотним чинником, адже вимога про повернення коштів до вказаного строку є передчасною.

Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про те, що суд не мав підстав для звернення стягнення на кошти, оскільки строк виконання зобов`язання ще не настав.

2. Суд першої інстанції також порушив принципи цивільного права, зокрема ст. 204 ЦК України, яка встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або судом.

Оскільки договори про тимчасову безвідсоткову поворотну фінансову допомогу не визнані недійсними, суд не мав підстав для звернення стягнення на грошові кошти вказаних третіх осіб.

3. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що сторони правочинів виконують умови договору відповідно до термінів, визначених ними.

Відтак, звернення стягнення на кошти до настання строку виконання зобов`язань є неправомірним, а ухвала Господарського суду Запорізької області не відповідає вимогам закону.

Акти звірки не підтверджують заборгованість перед боржником, а лише засвідчують стан взаємних розрахунків за даними обліку третіх осіб з боржником ТОВ НВТ «Плаверс, ЛТД КО» станом на 22.12.2022.

Матеріали справи не містять жодних доказів або підтверджень факту заборгованості, визначеної судовим рішенням, яке набрало законної сили, чи того, що особа має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд скасовує ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 в частині звернення стягнення на грошові кошти, оскільки строки повернення позик ще не настав, і суд першої інстанції неправомірно прийняв таке рішення.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційних скарг про порушення судом норм процесуального права під час постановлення оскаржуваного процесуального документу знайшли своє підтвердження.

З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 у даній справі з підстав допущеного судом порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неправомірно вирішив питання щодо звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, не врахувавши всіх фактичних обставин справи.

7. Здійснення апеляційним судом розподілу судових витрат.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд, згідно вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд».

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 277 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер»; Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мир»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2024 у справі № 908/3682/23 скасувати повністю.

Ухвалити нове судове рішення у справі № 908/3682/23, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником (в порядку ст. 336 ГПК України).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» (49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімн. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер» (70431, Запорізька область, Запорізький район, с. Лежине, вул. Садова, буд. 11, ) 3028,00 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» (49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімн. 11, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мир» (71610, Запорізька область, Василівський район, село Приморське, вул. Східна, буд. 178, ) 3028,00 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» (49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімн. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матвіївка» (70035, Запорізька область, Запорізький район, село Матвіївка, вул. Центральна, буд. 75Б, ) 3028,00 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» (49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, корпус Е-5, кімн. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір» (70432, Запорізька область, Запорізький район, село Степне, вул. Урожайна, буд. 21, ) 3028,00 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.03.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов