ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1080/24

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Кожема В. П. - дов. від 06.12.2024 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-тенхнологічною комплектацією "Київміськбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ружинська будівельна кераміка"

про стягнення 5 288 912,16грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічною комплектацією "Київміськбуд" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ружинська будівельна кераміка" 5 288 912,16грн, з яких: 3 392 490,00грн попередньої оплати, 1 365 339,52грн інфляційних, 236 413,34грн пені, 294 669,30грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №02/20 від 20.02.2021 в частині передачі товару на суму 3 392 490,00грн попередньої оплати.

В якості правових підстав позивач вказує, зокрема, на ст.525, 526, 625, 655, 662, 663, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 29.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.12.2024 об 11:00.

Ухвалою суду від 28.01.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/1080/24 до судового розгляду по суті на 04.03.2025 о 12:30.

Представник позивача в судовому засіданні (у режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 04.03.2025 не прибув. 20.02.2025 до суду повернувся конверт з копією ухвали від 28.01.2025, яка направлялася Товариству з обмеженою відповідальністю "Ружинська будівельна кераміка" за адресою, вказаною у позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 13601, Житомирська обл., Бердичівський р-н, с-ще Ружин, провулок Колгоспний 5, з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та міг ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Водночас ухвала суду від 28.01.2025 надіслана відповідачу на його електронну пошту, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Отже, відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце засідання суду в справі №906/1080/24.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

20.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічною комплектацією "Київміськбуд" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ружинська будівельна кераміка" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки №02/20 (далі - Договір ) (а.с.23-29, т.1).

Відповідно до п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а саме: цегла керамічна рядова повнотіла М-100 М-І25 (далі - "товар"), а покупець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити його в повному обсязі.

Згідно з п.1.3-1.5 Договору поставка товару здійснюється за попередньою заявкою покупця. Відповідно до заявки покупця протягом 24 годин постачальником оформлюється та направляється покупцеві рахунок-фактура, який підтвердженням взяття заявки до виконання. Здійснення Покупцем оплати згідно отриманого рахунку-фактури є свідченням погодження такого рахунку-фактури. Асортимент, одиниці виміру та ціна товару визначаються сторонами у рахунках-фактурах, які складаються при наступних замовленнях, виходячи з власних потреб покупця. У залежності від кожної замовленої в подальшому покупцем партії товару, асортимент і ціна можуть змінюватись, що буде відображено в рахунках-фактурах та видаткових накладних, підписаних сторонами даного договору.

За змістом п.2.2 Договору строк поставки товару становить три календарних дні з дані здійснення покупцем оплати відповідно до п.3.5.1. Адреса, на яку повинен бути доставлений постачальником товар, вказується покупцем у замовлені на товар згідно п.1.2 цього договору.

Передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною та оформленою покупцем належним чином довіреністю на одержання товару (п.2.3 Договору).

Пунктом 2.4 Договору визначено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту фактичного отримання товару покупцем та підписання видаткової накладної.

Відповідно до 3.1 Договору ціна конкретної партії товару визначається сторонами у рахунках-фактурах постачальника.

Загальна ціна цього договору складає підсумок сум, зазначених у рахунках-фактурах постачальника (п.3.5 Договору).

Згідно з п.3.6 Договору, якщо інше не погоджено сторонами та не вказано в рахунку-фактурі, оплата товару покупцем здійснюється наступним чином: 100% вартості товару оплачується протягом 1 (одного) банківського дня з дати отримання покупцем відповідного рахунку-фактури від постачальника. Якщо день оплати випадає на вихідні чи святкові дні, оплата здійснюється наступного робочого дня після вихідного чи святкового дня.

Товар поставляється постачальником згідно конкретного рахунку-фактури. Передача товару здійснюється за видатковою накладною, за якою постачальник не має права передати інший товар чи інший асортимент, номенклатуру товару, ніж той товар, що вказаний в оплаченому згідно п.3.5.1 рахунку-фактурі постачальника, якщо інший порядок оплати не вказаний в погодженому сторонами рахунку-фактурі. Датою передачі товару та датою переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата підписання видаткової накладної (п.3.7 Договору).

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.3.8 Договору).

Пунктом 3.10 Договору визначено, що постачальник повертає покупцеві зайво перераховані гроші при недопоставці або при розірванні договору в термін 5 (п`ять) банківських днів з дати направлення покупцем відповідної вимоги.

Відповідно до п.4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

За прострочення поставки товару та/або неповної поставки товару покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення, а також понад пеню - збитки (п.4.4. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2021 включно. У випадку, якщо не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати закінчення договору жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про бажання припинити дію цього договору, його дія автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 8.1 Договору).

12.08.2021 сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки №02/20, за умовами якої постачальник зобов`язується протягом терміну дії даного договору здійснювати виключне (ексклюзивне) ритмічне та безперебійне постачання товару виключно одному покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічною комплектацією "Київміськбуд" (а.с. 30, т.1).

Постачальником виставлено покупцю рахунки на оплату вартості товару на загальну суму 8 637 820,00грн (а.с.36-80, т.1).

На виконання умов Договору позивач здійснив попередню оплату в загальному розмірі 8 517 740,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.81-109, т.1).

Відповідач продукцію згідно договору поставки №02/20 від 20.02.2021 позивачеві поставив лише частково на загальну суму 5 125 250,00грн, про що свідчать видаткові накладні (а.с.111-213, т.1).

12.12.2022 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №67 від 09.12.2022 про здійснення поставки товару на суму 3 392 490,00грн (а.с.214-216, т.1), яка залишена останнім без відповіді та виконання.

03.04.2023 та 30.06.2023 позивачем відповідачеві надіслано вимоги №19 від 23.03.2023 та №37 від 21.06.2023 про повернення протягом 5 банківських днів попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 3 392 490,00грн (а.с.217-222, т.1), які також залишені останнім без відповіді та виконання.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 5 288 912,16грн, з яких: 3 392 490,00грн попередньої оплати, 1 365 339,52грн інфляційних нарахувань, 236 413,34грн пені, 294 669,30грн 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №02/20 від 20.02.2021.

Відповідно до ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У свою чергу, ст.662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 614 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписами ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як судом зазначалося вище, на виконання умов Договору позивач здійснив попередню оплату в загальному розмірі 8 517 740,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 81-109, т.1).

Відповідач продукцію згідно договору поставки №02/20 від 20.02.2021 позивачеві поставив лише частково на загальну суму 5 125 250,00грн, про що свідчать видаткові накладні (а.с. 111-213, т.1).

12.12.2022 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу №67 від 09.12.2022 про здійснення поставки товару на суму 3 392 490,00грн (а.с. 214-216, т.1), яка залишена останнім без відповіді та виконання.

03.04.2023 та 30.06.2023 позивачем відповідачеві надіслано вимоги №19 від 23.03.2023 та №37 від 21.06.2023 про повернення протягом 5 банківських днів попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 3 392 490,00грн (а.с.217-222, т.1), які також залишені останнім без відповіді та виконання.

З огляду на викладене, у відповідача виник борг перед позивачем у розмірі 3 392 490,00грн (8 517 740,00грн - 5 125 250,00грн).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 3 392 490,00грн належними та допустимими доказами у справі, наявними в матеріалах справи.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 1 365 339,52грн інфляційних нарахувань (за період 12.10.2021-21.10.2024), 236 413,34грн пені (за період 12.10.2021-11.04.2022), 294 669,30грн 3% річних (за період 12.10.2021-21.10.2024).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, в статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.

Також, ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Як судом зазначалося вище, за прострочення поставки товару та/або неповної поставки товару покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення, а також понад пеню - збитки (п.4.4. Договору).

Перевіривши додані до позовної заяви розрахунки розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с.19-22, т.1), суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість, тому задовольняє позов у частині вимог щодо стягнення 1 365 339,52грн інфляційних нарахувань, 236 413,34грн пені, 294 669,30грн 3% річних.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що судовий збір необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ружинська будівельна кераміка" (13600, Житомирська обл., смт Ружин, пров. Колгоспний, буд. 5; ідентифікаційний код 32265104) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічною комплектацією "Київміськбуд" (02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 13, офіс 1003; ідентифікаційний код 38134111):

- 3 392 490,00грн попередньої оплати;

- 236 413,34грн пені;

- 294 669,30грн 3% річних;

- 1 365 339,52грн інфляційних втрат;

- 79 333,68грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.03.25

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - позивачу через електронний кабінет

2 - відповідачу () (рек.) та на електронну пошту: