ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

17.03.2025м. ХарківСправа № 922/856/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарттендер" (03037, м. Київ, вул. Петра Радченка, буд. 27, офіс 102)
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРТРЕЙДІНГ" (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд 196)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарттендер" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТРЕЙДІНГ" заборгованості в розмірі 2720,00 грн, яка виникла у зв`язку неналежним виконанням боржником умов договору приєднання №SО-2015-003 про надання доступу до онлайн-сервісу під час проведення процедур публічних закупівель PROZORRO. Крім того, заявник просить судові витрати покласти на боржника.

Розглянувши наведену заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст. 148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

Як встановлено ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч. 2 такої статті визначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 150 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЦК України дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням стягувача є: Україна, 03037, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПЕТРА РАДЧЕНКА, будинок 27, офіс 102, місцезнаходженням боржника: Україна, 61022, Харківська обл., місто Харків, Свободи майдан, будинок 196.

Разом з тим, у заяві про видачу судового наказу вказано, що місцезнаходженням стягувача є: м.Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27, офіс 102, місцезнаходженням боржника є: 61022, Україна, Харківська обл., місто Харків, Свободи Майдан, буд.

Таким чином, у поданій заяві стягувачем зазначено неповні адреси місцезнаходження стягувача та боржника, а саме не вказано поштовий індекс стягувача та номер будинку місцезнаходження боржника.

Такі адреси не відповідають адресам стягувача та боржника згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неповні адреси стягувача та боржника.

Зазначені обставини потребують уточнення, а відповідні недоліки заяви про видачу судового наказу - їх усунення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147-154, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарттендер" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРТРЕЙДІНГ" заборгованості в розмірі 2720,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 255-257, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

СуддяПрисяжнюк О.О.