ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. Справа№ 910/9026/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

учасники справи у судове засідання призначене на 18.03.2025 не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - Дудніка-Дубіняки Дмитра Ігоровича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2024

у справі №910/9026/24 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

про визнання відсутнім права та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» (далі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі по тексту - відповідач 1) та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі по тексу - відповідач 2) про визнання відсутнім права вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нео Лайф Компані" та кореспондуючого цьому праву обов`язку стосовно оплати послуг щодо розподілу електричної енергії за період з травня по грудень 2023 року; зобов`язання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" здійснити перерахунок обсягу та вартості послуг з розподілу Товариству з обмеженою відповідальністю "Нео Лайф Компані" активної електричної енергії за період з травня по грудень 2023 року; визнання відсутнім права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нео Лайф Компані" та кореспондуючого цьому праву обов`язку стосовно оплати активної електричної енергії що відображений: в рахунку №65514012/5/1 за травень 2023 року - у розмірі 56 724 грн 62 коп.; в рахунку №65514012/6/1 за червень 2023 року - у розмірі 34 291 грн 98 коп.; в рахунку №65514012/8/1 за липень 2023 року - у розмірі 18 103 грн 84 коп.; в рахунку №65514012/8/1 за серпень 2023 року - у розмірі 72 053 грн 56 коп.; в рахунку №65514012/9/1 за вересень 2023 року - у розмірі 59 927 грн 30 коп.; в рахунку №65514012/10/1 за жовтень 2023 року - у розмірі 107 057 грн 92 коп.; в рахунку №65514012/11/1 за листопад 2023 року - у розмірі 235 183 грн 70 коп., в рахунку №65514012/12/1 за грудень 2023 року - у розмірі 354 204 грн 22 коп; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" здійснити перерахунок обсягу та вартості спожитої Товариством з обмеженою відповідальністю "Нео Лайф Компані" активної електричної енергії за період з травня по грудень 2023 року.

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.10.2024 у справі №910/9026/24 закрив провадження у справі в частині вимог про визнання відсутнім права вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» та кореспондуючого цьому праву обов`язку стосовно оплати послуг щодо розподілу електричної енергії за період з травня по грудень 2023 року, та визнання відсутнім права вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» та кореспондуючого цьому праву обов`язку стосовно оплати активної електричної енергії за період з травня по грудень 2023 року, що відображений у відповідних рахунках. В задоволенні решти позовних вимог відмовив повністю.

Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 13.12.2024 у справі №910/9026/24 задовольнив заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» витрати на правничу допомогу у розмірі 22 020, 00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2024 у справі №910/9026/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2024 у справі №910/9026/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 11.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2024 у справі №910/9026/24 залишив без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2024 у справі №910/9026/24 залишив без змін.

На адресу Північного апеляційного господарського суду 12.03.2025 від представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - Дудніка-Дубіняки Дмитра Ігоровича надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, які понесені відповідачем 2, у зв`язку із розглядом справи №910/9026/24 в суді апеляційної інстанції.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, картки, додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому (судді-доповідачу) (складу суду) від 12.03.2025 заяву представника відповідача 2 про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд колегії Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.03.2025 розгляд заяви представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - Дудніка-Дубіняки Дмитра Ігоровича про ухвалення додаткового рішення призначив на 18.03.2025 о 13 год. 40 хв.

Учасники справи у судове засідання призначене на 18.03.2025 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом доставлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 до їх електронних кабінетів.

Відповідно до частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача 2 про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

За статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у додаткових постановах від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20), від 06.12.2023 у справі №905/493/22, від 01.11.2023 у справі №911/1340/22 зазначив, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. Відповідний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 14.02.2019 у справі №916/24/18, від 21.06.2022 у справі №908/574/20.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21). Вказана позиція застосована також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що докази понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції направлені окремим клопотанням 12.03.2024, в той час як у відзиві на апеляційну скаргу зазначалось, що судові витрати, які відповідач 2 очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, які відповідач 2 може понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції становлять 6 000, 00 грн.

Відтак, відповідачем 2 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду направлена вказана заява та до закінчення судових дебатів у справі відповідач 2 зробив про це відповідну заяву у відзиві на апеляційну скаргу, що узгоджується з приписами частини 8 статті 129 ГПК України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із частиною 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.01.2024 між відповідачем 2 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник» (Виконавець), укладено Договір про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ, за умовами якого клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені та в інтересах Клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади (пункт 1.4. Договору).

Документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду судової справи є довіреність, видана клієнтом або ордер (пункт 1.5. Договору).

Згідно з пунктом 4.2. Договору розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі (пункт 4.3 договору).

Відповідно до 4.6. договору оплата наданих послуг з правничої допомоги та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесений) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг впродовж 30 календарних днів, з моменту фактичного виконання рішення суду, у межах суми стягнутої на користь виконавця.

Пунктом 3.5 Договору про надання правової допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 передбачено, що акти приймання-передачі наданих послуг можуть бути оформлені Сторонами у вигляді електронного документу (далі - Електронні документи) з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) повноважного представника Сторони.

Згідно з пунктом 5.1 Договору Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024, але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 сторони змінили пункт 5.1. Договору, виклавши його в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2025, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань».

Згідно довіреності №35/2025 від 21.01.2025 відповідач 2 уповноважив адвоката Дудніка-Дубіняка Дмитра Ігоровича представляти інтереси Товариства в усіх органах судової системи незалежно від їх юрисдикції, зокрема в загальних, господарських, адміністративних судах першої, апеляційної інстанцій та у Верховному Суді, з усіма правами, які надані процесуальним законодавством учаснику процесу - позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, цивільному позивачу/відповідачу, в тому числі підписувати, надавати та отримувати усі необхідні документи.

На підтвердження розміру судових витрат за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції у даній справі відповідачем 2 надано суду Акт наданих послуг №119 від 11.03.2025 до договору №3443 - ДКЕМ від 01.01.2024, згідно якого на замовлення Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" Адвокатським об`єднанням "Перший Радник" надано правничу допомогу в рамках судової справи №910/9026/24, яка розглянута Північним апеляційним господарським судом, вартість якої складає 6 000, 00 грн.

За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №904/8884/21 зроблено висновки про те, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, який усуває недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Тож у разі оскарження додаткового рішення, яким, зокрема, вирішено питання про судові витрати, результат такого оскарження залежить від результату вирішення судом спору по суті пред`явленого позову.

Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.

Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

У справі, що переглядається, відповідач 2 скористався своїм процесуальним правом, передбаченим частиною восьмою статті 129 ГПК України, подав докази понесення ним судових витрат у виді професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, попередньо зробивши про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності ознак зловживання відповідачем 2 процесуальними правами чи неправильності його дій, що відповідно до частини дев`ятої статті 129 ГПК України могло бути підставою для покладення на нього судових витрат повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши подані відповідачем докази, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн є завищеними та нерозумними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності) та критерію розумності їхнього розміру буде відповідати відшкодування в розмірі 2 000,00 грн, і цей розмір витрат є співмірним із виконаною адвокатом роботою.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Судом апеляційної інстанції враховано складність перегляду додаткового рішення суду першої інстанції. Також колегія суддів взяла до уваги, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем 2 подано відзив на апеляційну скаргу позивача, за яким відповідач 2, заперечуючи проти задоволення апеляційної інстанції позивача, дотримувався правової позиції, яка викладена у запереченнях на клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у суді першої інстанції.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції врахував: чи змінювалася правова позиція сторін у справі, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача 2 витрат на професійну правничу допомогу на суму 2 000,00 грн.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

За результатами розгляду заяви відповідача 2 про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі суд апеляційної інстанції приймає додаткову постанову.

З урахуванням того, що за прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат судовий збір не сплачується, то розподіл судових (судового збору) у такому випадку не здійснюється.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» - Дудніка-Дубіняки Дмитра Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/9026/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Лайф Компані» (03040, місто Київ, вулиця Стельмаха, будинок, 10А, ідентифікаційний код 39378195) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, Україна, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок, 20, ідентифікаційний код 41946011) 2 000,00 грн (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/9026/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна додаткова постанова складена та підписана суддями 19.03.2025.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова