РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025Справа № 910/15491/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО СВІТАНОК ТРАНС»

про стягнення 157 870,46 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО СВІТАНОК ТРАНС» про стягнення 159 068, 85 грн, з яких: 131 601,04 грн основного боргу, 15 749,76 грн пені, 8327,72 грн інфляційних втрат та 2191,94 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення оплати за передані фіксовані місця для паркування за договором про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування № ДНП-2019-04/04 від 05.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

30.12.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

З метою повідомлення відповідача про його право подати відзив на позовну заяву, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась ухвала Господарського суду міста Києва від 08.01.2025.

Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з тим, що неправильно зазначена адреса.

Відповідно до наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації, місцем реєстрації відповідача значиться: 02230, м. Київ. вул. Петра Запорожця будинок № 6 кв. 70.

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2019 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (далі також - позивач, сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кепітал Менеджмент» (сторона -2) укладено Договір про надання в експлуатацію майданчика для паркування № ДНП-2019-04/04 (далі - Договір), за умовами якого сторона-1 передає за плату стороні-2 в експлуатацію 54 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 6 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Григоренка, розподільча смуга (навпроти будинків на вул. Мішуги, 10, 12) в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Пунктом 2.2.6 Договору визначено, що сторона-2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки із позивачем згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію сторони-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами з моменту погодження схеми ОДР у встановленому порядку відповідно до Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, але в будь-якому випадку не пізніше ніж через 90 календарних днів з дати підписання Договору. У випадку не підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика в експлуатацію даний Договір вважається розірваним на 91-й день (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору майданчик для паркування вважається повернутим стороні-1 з експлуатації через 15 календарних днів з дати закінчення строку дії або припинення (розірвання) Договору.

У відповідності до п. 3.4 Договору щомісяця до 10-го числа сторони підписують акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці. Підписання Акту приймання-передачі наданих послуг здійснюється за місцезнаходженням сторони-1. У випадку не підписання стороною-2 акту приймання-передачі наданих послуг в строк до 20 числа акт приймання-передачі послуг наданих в попередньому місяці вважається підписаним стороною-2 без зауважень.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що плата сторони-2 позивачу згідно умов даного Договору становить 6,50 грн. за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу, в тому числі ПДВ.

За умовами п. 4.3 Договору плата за провадження діяльності на майданчику для паркування здійснюється в розмірі 100% місячної вартості не пізніше 20 числа місяця, щодо якого проводиться оплата. Плата за місяць в якому укладено Договір здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 20 числа місця, платіж вносить до 1 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 4.4 та п. 4.5 Договору позивач не пізніше 5-го числа місяця готує та направляє на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату. Відсутність рахунку на дату оплати визначену п. 3.3 цього Договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати.

У відповідності до п. 4.7 Договору оплата сторони-2 позивачу згідно умов даного Договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2028 (п. 7.1 Договору в редакції додаткової угоди від 23.06.2023 № 3).

За актом приймання-передачі паркувального майданчика від 03.07.2019, КП «Київтранспарксервіс» передало, а ТОВ «Кепітал Менеджмент» прийняло в експлуатацію паркувальний майданчик на 60 машино-місць за адресою: м. Київ, м. Київ, Дарницький район, просп. Григоренка, розподільча смуга (навпроти будинків вул. Мішуги, 10, 12) в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

27.10.2023 між сторонами Договору укладено додаткову угоду № 4, відповідно до якої останні дійшли згоди про розстрочення погашення заборгованості за надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (основний борг), надане стороні-2 в період з 01.11.2023 по 30.04.2025, що виникла у сторони-2 перед стороною-1 за Договором у період з 01.08.2022 по 31.10.2023. Визначено, що загальна сума, яка підлягає розстроченню, становить 149 565,00 грн, а також узгоджено порядок та строки погашення заборгованості.

29.02.2024 між позивачем, ТОВ «Кепітал Менеджмент» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Світанок Транс» (далі також - відповідач) укладено Додаткову угоду № 5 про заміну сторони Договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 05.04.2029 № ДНП -2019-04/04, за умовами якої сторони погодилися замінити одну із сторін Договору, що укладений між КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Кепітал Менеджмент», а саме передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Світанок Транс» усі права та обов`язки сторони-2 по Договору .

З моменту набрання чинності вказаною додатковою угодою, відповідач змінює сторону-2 за Договором. Сторона-2 втрачає право вимагати від позивача виконання своїх обов`язків, що виникають з Договору, а відповідач набуває прав та починає нести обов`язки та відповідальність за їх невиконання за Договором (п. 2 додаткової угоди від 29.02.2024).

Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 29.02.2024 права, обов`язки та відповідальність сторони-2 по Договору переходять до відповідача в тому обсязі, в якому вони належали стороні-2 до набрання чинності вказаною угодою.

Сторона-2 передає, а відповідач бере на себе зобов`язання сплатити заборгованість, яка виникла під час дії Договору. Заборгованість на момент набрання чинності Додаткової угоди № 5 від 29.02.2024 становить 158 857,00 грн (п. 4 додаткової угоди від 29.02.2024).

Додаткова угода від 29.02.2024 набирає чинності з 01 березня 2024 і діє до закінчення терміну дії Договору відповідно до його умов (п. 6 додаткової угоди від 29.02.2024).

16.05.2024 між позивачем та відповідачем була підписана Додаткова угода №6, відповідно до якої сторони дійшли згоди розірвати Договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 05.04.2019 № ДНП -2019-04/014 з 17 травня 2024 року.

16.05.2024 між сторонами підписаний та скріплений печатками акт повернення паркувального майданчика.

Позивач зазначає, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату за провадження діяльності на майданчику для паркування у повному обсязі не здійснив, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 131 601,04 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 2 191,94 грн, 8 327,72 грн інфляційних втрат та 15 749,76 грн пені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного Договору, суд дійшов висновку, що договір є договором найму майнових прав, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 ЦК України, Глави 30 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 ГК України, ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на закріплену в ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину та відсутність жодних доказів оспорення дійсності Договору, в суду відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності укладеного сторонами правочину.

Статтями 759, 760 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ), предметом договору найму можуть бути майнові права.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 773 ЦК України на наймача покладений обов`язок користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором. Аналогічні за змістом положення містить ч. 4 ст. 284 ГК України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, згідно зі ст. 50 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 520 Цивільного кодексу України встановлено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 29.02.2024 права, обов`язки та відповідальність сторони-2 по Договору переходять до відповідача в тому обсязі, в якому вони належали стороні-2 до набрання чинності цією додатковою угодою.

Відтак, права та зобов`язання ТОВ «Кепітал Менеджмент» за Договором перейшли до ТОВ «Авто Світанок Транс» на підставі укладеної сторонами додаткової угоди від 29.02.2024.

Як зазначає позивач, додатковою угодою від 27.10.2023 № 4 було погоджено розстрочення погашення наявної заборгованості за Договором, яка виникла у період з 01.08.2022 по 31.10.2023. Водночас, відповідачем умови розстрочення виконувались неналежним чином, а саме, не в повному обсязі вносились відповідні платежі на погашення заборгованості, у зв`язку у відповідача утворився залишок непогашеної заборгованості за умовами додаткової угоди від 27.10.2023 № 4 у розмірі 56 838,04 грн.

Крім того, на виконання умов Договору позивачем було надано послуги за період з листопада 2023 року по травень 2024 року на загальну суму 74 763,00 грн, на підтвердження чого в матеріали справи надано акти надання послуг: від 30.11.2023 № 3957, від 31.12.2023 № 4310, від 31.01.2024 № 91, від 29.02.2024 № 473, від 31.03.2024 № 761, від 30.04.2024 № 1262, від 31.05.2024 № 1600 та відповідні рахунки на оплату.

При цьому, суд звертає увагу, що встановлений сторонами у Договорі порядок розрахунків не передбачає обов`язкової умови їх підписання для проведення щомісячних оплат. Непідписання відповідачем актів приймання-передачі послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Суд також встановив відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо обсягу та вартості наданих позивачем послуг за Договором, у зв`язку з чим та з урахуванням умов п. 3.4. Договору, доходить висновку, що відповідні послуги, надані позивачем у спірний період, є погодженими з боку відповідача.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Доказів на підтвердження оплати платежів за додатковою угодою від 27.10.2023 № 4 за період з серпня 2022 року по жовтень 2023 року та за Договором за період з листопада 2023 року по травень 2024 року, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, в частині своєчасної та повної сплати платежів за Договором підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення основного боргу в загальному розмірі 131 601,04 грн.

Також, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором та додатковою угодою від 27.10.2023 № 4 в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 8327,72 грн інфляційних та 3% річних у розмірі 2191,94 грн, з яких: 2079,73 грн інфляційних та 446,46 грн 3% річних за порушення зобов`язань за додатковою угодою від 27.10.2023 № 4; 6247,99 грн інфляційних та 1746,48 грн 3% річних за порушення зобов`язань за Договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем умов додаткової угоди від 27.10.2023 № 4, встановив, що 3% річних в сумі 446,46 грн та інфляційні втрати в сумі 2079,73 грн визначено правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю.

Водночас, перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем умов Договору у період з листопада 2023 року по травень 2024 року, суд встановив їх необґрунтованість, а саме: не обґрунтовано нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму 8 182,08 грн за період прострочення з 01.05.2024 по 07.11.2024; включення до розрахунку нарахувань на суму боргу за лютий 2024 року, тоді як оплата вказаної суми здійснена вчасно, що підтверджується долученою до позову платіжною інструкцією від 12.02.2024 № 2PL530544; проведення нарахування на суму 10 881,00 грн за травень 2024 року, тоді як відповідно до акту надання послуг від 31.05.2024 № 1600 та рахунку № 1647 від 01.05.2024 сума послуг за травень 2024 року становить 5616,00 грн.

Таким чином, здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором за надані в період з листопада 2023 року по травень 2024 року послуги, суд встановив, що обґрунтованими сумами 3% річних є 1319,34 грн, а інфляційних втрат - 4695,25 грн. Відтак, у даній частині позовні вимоги задовольняються судом частково.

Отже, загалом з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1765,80 грн та інфляційні втрати у розмірі 6774,98 грн.

Позивачем заявлені також вимоги про стягнення з відповідача 15 749,76 грн пені за порушення умов договору в частині оплати вартості наданих послуг.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно з приписами статей 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати, встановлених цим Договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

При цьому, умовами Договору сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що такий розрахунок є неправильним, оскільки здійснений без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України. Крім того, аналогічно здійсненого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем умов Договору, позивач при розрахунку пені необґрунтовано здійснює нарахування на суму 8 182,08 грн за період прострочення з 01.05.2024 по 07.11.2024, а також включає до розрахунку суму боргу за лютий 2024 року, яку було сплачено своєчасно.

Відтак, за перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 8279,39 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги у даній частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Світанок Транс» (02230, м. Київ, вул. Запорожця Петра, 6, кв. 70, ідентифікаційний код: 44346961) на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6; ідентифікаційний код: 35210739) заборгованість у розмірі 131 601,04 грн, 3% річних у розмірі 1765,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 6774,98 грн, пеню у розмірі 8279,39 грн та судовий збір у розмірі 2846,62 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 18.03.2025.

Суддя Т.Ю. Трофименко